Справа № 308/10036/23

П О С Т А Н О В А
Іменем України

       11 жовтня 2023 року м. Ужгород

       Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді: Мацунича М.В.
суддів: Фазикош Г.Ф., Кондора Р.Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженої відповідальності «Закарпаттяенергозбут» на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 червня 2023 року про відмову у видачі судового наказу, постановлену в справі за заявою Товариства з обмеженої відповідальності «Закарпаттяенергозбут» про видачу судового наказу про стягнення ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію

встановив:
       
У червні 2023 року ТОВ «Закарпаттяенергозбут» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 10 532,06 грн.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 червня 2023 року у видачі судового наказу відмовлено.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду ТОВ «Закарпаттяенергозбут» оскаржило таку в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування скарги посилається на те, що відмовляючи у видачі судового наказу, судом першої інстанції не було враховані норми ЦПК України, а також порядок надання житлово-комунальних послуг.
Зазначає, що заявником було надано докази про те, що споживання електроенергії боржником здійснюється за адресою: АДРЕСА_1 і саме за цією адресою утворилася вказана заборгованість.
Фактичне надання та отримання ОСОБА_1 послуг електропостачання за цією адресою підтверджується роздруківкою публічного договору про постачання електричної енергії споживачу постачальником універсальних послуг та загальною карткою споживання електричної енергії за відкритим на її ім`я особовим рахунком № НОМЕР_1 , де вказані обсяги споживання електроенергії, а також відображені суми на оплату побутовим споживачем отриманих послуг та часткову оплату, здійснену боржником за надані послуги з електропостачання. 
Таким чином, заявник має право відповідної грошової вимоги, а у судді суду першої інстанції не було передбачених законом підстав для відмови у видачі судового наказу.
Згідно приписів ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про відмову у видачі судового наказу (п.1 ч.1 ст.353 ЦПК) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у видачі судового наказу суд першої інстанції виходив з того, що боржник не зареєстрований за адресою, щодо якої у заявника виникло право вимоги стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, а тому відсутні підстави для видачі судового наказу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Наказне провадження це особливий спрощений вид цивільного процесу, спрямований на швидкий та ефективний захист безспірних прав осіб шляхом видачі судового наказу, що одночасно є судовим рішенням та виконавчим документом.
Частиною 1 статті 160 ЦПК України визначено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 7 частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.
Статтею 163 ЦПК України встановлені вимоги щодо форми і змісту заяви про видачу судового наказу.
Згідно із частиною 3 статті 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються:
1) документ, що підтверджує сплату судового збору;
2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника;
3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;
4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

ТОВ «Закарпаттяенергозбут» подало до суду заяву про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 10 532,06 грн за електричну енергію, спожиту за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації місця проживання ГУДМС України від 16.06.2023, місце реєстрації та проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_2 .
Також як слідує з абонентської книжки особистого рахунку № НОМЕР_1 відкритим на ім`я споживача ОСОБА_1 , постачання електричної енергії здійснюється заявником за адресою АДРЕСА_2 . 
Вичерпний перелік підстав для відмови у видачі судового наказу встановлений ст. 165 ЦПК України.
Пунктом 1 частини 1 статті 165 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу,якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу.
За наведених підстав, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про відсутність доказів того, що ОСОБА_1 користується комунальними послугами за адресою АДРЕСА_3 , а тому правильно відмовив у видачі судового наказу.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.
Статтею 375 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.
Керуючись нормами статей 367, 368, 374, 375, 381-384, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» залишити без задоволення.
Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 червня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено 11 жовтня 2023 року.

Суддя-доповідач

Судді