ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

18 жовтня 2023 року	  м. Одеса	Справа № 916/2893/20	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Аленіна О.Ю.
суддів: Діброви Г.І., Ярош А.І.
секретар судового засідання Чеголя Є.О.

За участю представників учасників справи:
від ПрАТ "АКТАРКТИКА" та ТОВ "Пальміра Капітал" – адвокат Некрасов І.В.   
від ПрАТ "АНТАРКТИКА" – адвокат Павшинська Н.С.  
від ТОВ "АГРОТРАНССЕРВІСБУД" - адвокат Хаджи І.Д. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “АГРОТРАНССЕРВІСБУД”
на рішення Господарського суду Одеської області від 03.05.2023 (повний текст складено та підписано 09.06.2023, суддя Шаратов Ю.А.)
у справі №916/2893/20
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “АГРОТРАНССЕРВІСБУД”
до 1) Приватного акціонерного товариства “АНТАРКТИКА”
2) Комунального підприємства “Бюро технічної інвентаризації” Чорноморської міської ради Одеської області
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів: 1) Товариство з обмеженою відповідальністю “Пальміра Капітал” 
2) Державний реєстратор речових прав на нерухоме майно Чорноморської міської ради Одеської області Дубровіна Олена Володимирівна 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю “Ісагіс” 
про визнання недійсним, скасування реєстрації реєстраційного посвідчення на об`єкт нерухомості, про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності

ВСТАНОВИВ
Товариство з обмеженою відповідальністю “АГРОТРАНССЕРВІСБУД”                         (далі – Позивач, ТОВ “АГРОТРАНССЕРВІСБУД”) звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом до Приватного акціонерного товариства “АНТАРКТИКА”         (далі – Відповідач1, ПрАТ “АНТАРКТИКА”) та Комунального підприємства “Бюро технічної інвентаризації” Чорноморської міської ради Одеської області (далі – Відповідач2, КП БТІ) з вимогами:
- про визнання недійсною та скасування реєстрації Реєстраційного посвідчення               № 41547 від 11.03.2008 КП “Бюро технічної інвентаризації” Іллічівської (станом на дату звернення до суду Чорноморської) міської ради Одеської області, яким посвідчено, що ділянка залізничної колії довжиною 6678 м в межах від Іллічівського морського рибного порту до передпаромного парку (Іллічівськ-Паромна), розташована м. Іллічівськ,  с. Бурлача Балка, вул. Центральна № 1 – Ж (колишня вул. Центральна № 1/119-с) в цілому зареєстрована і належить АРК “Антарктика” (станом на дату звернення до суду ПАТ “Антарктика”) на праві колективної власності на підставі ухвали Одеського апеляційного господарського суду від 18.10.2014 та постанови Іменем України Одеського апеляційного господарського суду від 04.09.2003 та записано в реєстрову книгу № ЮНБ1, за реєстровим № 56, сторінка № 138;
- про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Іллічівського міського управління юстиції Дубровіної Олени Володимирівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 18878352 від 27.01.2015, згідно з яким до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 23.01.2015 внесений запис про право власності: 8507531 про державну реєстрацію права власності Публічного акціонерного товариства “Антарктика” (код ЄДРПОУ 22490698) на ділянку залізничної колії довжиною 6678 м в межах від Іллічівського морського рибного порту до передпаромного парку (Іллічівськ-Паромна) за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, с. Бурлача Балка,            вул. Центральна, 1-Ж (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 558866851108).
З урахуванням заяви про зміну підстав позову, даний позов обґрунтованим тим, що на даний час у власності  позивача перебуває об`єкт нерухомості – Спецавтоцентр, який розташований таким чином, що для доступу до нього необхідно перетнути залізничну колію, яка належала ПрАТ “АНТАРКТИКА”, а на даний час належить ТОВ “Пальміра Капітал”.
ТОВ “АГРОТРАНССЕРВІСБУД” вважає, що реєстрація Реєстраційного посвідчення, а також державна реєстрація права власності Публічного акціонерного товариства “Антарктика” на ділянку залізничної колії, має своїм наслідком порушення прав позивача на користування своїм майном об`єктом нерухомості - Спецавтоцентр, адже до власності АРК “Антарктика” включено під`їзду дорогу, яка є єдиними доступом до цього майна. 
Однак, за твердженням позивача, ПАТ “Антарктика”, ТОВ “Пальміра Капітал” та ТОВ “Чорноморський рибний порт”, в результаті вчинення незаконних дій, із демонтажу під`їзної дороги до об`єкта нерухомості ТОВ “АГРОТРАНССЕРВІСБУД”, порушують майнові права ТОВ “АГРОТРАНССЕВІСБУД” та чинять перешкоди в користуванні належним йому майном об`єктом нерухомості – Спецавтоцентр.
А тому, ТОВ “АГРОТРАНССЕРВІСБУД” має на меті скасувати першочергові документи, які стали підставою реєстрації права власності на під`їзну дорогу за відповідачем у справі, й тим самим повернути дорогу до відання органів місцевої влади з метою врегулювання подальшого питання щодо використання даної дороги саме позивачем та відновлення собі доступу до належного йому об`єкта нерухомості.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 03.05.2023 по даній справі у задоволенні позову відмовлено повністю. 
В мотивах оскаржуваного рішення суд першої інстанції зазначив, що заявляючи позов, ТОВ “АГРОТРАНССЕРВІСБУД” первісно зазначало про порушення його права власності на залізничну колію № 7 та естакаду як складові об`єкту нерухомості – Спецавтоцентр. Однак, рішенням Господарського суду Одеської області від 21.04.2021 у справі № 916/1613/20, визнано недійсним правочин щодо внесення до статутного капіталу ТОВ “АГРОТРАНССЕРВІСБУД” майна в частині - естакада та залізничну колію №7, і витребувано це майно з чужого незаконного володіння  товариства на користь ТОВ “Пальміра капітал”.  
Отже, за твердженням суду першої інстанції, у ТОВ “АГРОТРАНССЕРВІСБУД” відсутнє право власності на вказане нерухоме майно.
За твердженням місцевого господарського суду, після подання заяви про зміну підстав позову ТОВ “АГРОТРАНССЕРВІСБУД” вже обґрунтовувало порушення свого права на користування належним йому майном об`єктом нерухомості – Спецавтоцентр внаслідок перешкод, що чинять ПАТ “Антарктика”, ТОВ “Пальміра Капітал” та ТОВ “Чорноморський рибний порт”.
Однак, як зазначено судом першої інстанції, реєстрація Реєстраційного посвідчення і прийняття рішення державним реєстратором не є протиправним впливом з боку відповідачів ПрАТ “АНТАРКТИКА” і КП “Бюро технічної інвентаризації” Чорноморської міської ради Одеської області, внаслідок якого суб`єктивне право позивача зменшилося або зникло як таке. Адже право власності позивача на об`єкт нерухомості – Спецавтоцентр, за вирахуванням майна, що було витребувано з чужого незаконного володіння відповідно до рішення Господарського суду Одеської області від 21.04.2021 у справі № 916/1613/20, виникло у нього лише 29.11.2019 після державної реєстрації на підставі акта приймання-передачі майнового внеску до статутного капіталу ТОВ “Агротранссервісбуд” від 21.11.2019. 
При цьому, як відзначено судом першої інстанції, сам позивач набув статусу юридичної особи 30.09.2019, а тому на момент вчинення оспорюваних реєстраційних дій у 2008 та 2015 роках, не існувало ані самого позивача, ані його права власності, яке б могло зазнати впливу з боку відповідачів.     
З огляду на таке суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність будь-якого порушення прав і законних інтересів позивача у зв`язку із реєстрацією Реєстраційного посвідчення і прийняття рішення державним реєстратором.
Окрім того, на переконання місцевого господарського суду, станом на момент подання позову та розгляду справи відсутнє й будь яке порушення прав позивача з боку відповідачів. Адже, з 21.06.2017 ПрАТ “АНТАРКТИКА” не є власником ділянки залізничної колії, а право власності на неї зареєстровано за ТОВ “Пальміра Капітал”.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов висновку, що відсутність порушеного права та/або законного інтересу позивача є самостійною і  достатньою підставою для відмови у позові. 
Місцевим господарським судом також відзначено, що доводи позивача про вчинення перешкод у користуванні належним йому майном не відносяться до предмету спору у цій справі. 
З огляду на відмову в позові з підстав його необґрунтованості, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовна даність у даному випадку не підлягає застосуванню.
Не погодившись із даним рішенням до Південно-західного апеляційного господарського суду звернувся позивач з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 03.05.2023 року y справі № 916/2893/20 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що рішенням суду витребувано із власності ТОВ «АГРОТРАНССЕРВІСБУЛ» виключно естакаду та залізничну колію №7, в свою чергу, Спецавтоцентр на даний час є власністю ТОВ «АГРОТРАНССЕРВІСБУД».
В свою чергу, як стверджує апелянт, ПАТ «Антарктика», ТОВ «Пальміра Капітал» та ТОВ «Чорноморський рибний порт», в результаті вчинення незаконних дій із демонтажу під?їзної дороги до об?єкта нерухомості ТОВ «АГРОТРАНССЕРВІСБУД», порушують майнові права товариства, та чинять перешкоди в користуванні ТОВ «АГРОТРАНССЕРВІСБУД» належним йому Спецавтоцентром.
Як стверджує апелянт, під?їзна дорога до Спецавтоцентру ніколи не належали ПАТ «Антарктика», з чого слідує, що здійснювати демонтаж плит та встановлювати шлагбаум на вказаній дорозі, більше того, включати дану дорогу до свого технічного паспорту ПрАТ «Антарктика» не мала прав.
Скаржник зазначає, що за результатами вчинення незаконних дій ПАТ «АНТАРКТИКА» та КП «БТІ» Чорноморської міської ради в частині видачі та реєстрації Реєстраційного посвідчення на ділянку залізничної колії до якої незаконно включено під?їзну дорогу, ТОВ «АГРОТРАНССЕРВІСБУД» не має можливості реалізовувати передбачене законодавством право власності щодо Спецавтоцентру, доступ до якого проходить саме через зазначену договору, та де встановлено незаконний шлагбаум та демонтовано бетонні плити.
Відтак, апелянт вважає, що видача та проведення реєстрації Реєстраційного посвідчення, реєстрація права приватної власності, має наслідком порушення прав позивача на користування свої майном - Спецавтоцентром, адже до власності ПАТ «Антарктика» у відповідності до оскаржених документів включено під?їзну дорогу, яка являється єдиним доступом до майна ТОВ «Агротранссервісбуд».
При цьому, як стверджує апелянт, зазначений об?єкт нерухомості розташований таким чином, що з метою доступу до нього є необхідним перетнути залізничну колію, що належала ПрАТ «АНТАРКТИКА», а на даний час - ТОВ «Пальміра Капітал». З метою перетину такої колії та одночасно, доступу до Спецавтоцентру було обладнано під`їзду дорогу з бетонних плит, яка не була власністю ПрАт «АНТАРКТИКА», та знаходилась на земельній ділянці комунальної власності. Однак, не дивлячись на цю обставину ПрАТ «АНТАРКТИКА» включила відомості про під?їзну дорогу то свого техпаспорту на залізничну колію довжиною та відповідно зареєструвала на підставі оскаржуваного реєстраційного посвідчення та рішення державного реєстратора право власності на дорогу.
Апелянт наголошує на тому, що на даний час ТОВ «АГРОТРАНССЕРВІСБУД» позбавлений доступу до належного йому майна - Спецавтоцентру, оскільки ТОВ «Пальміра Капітал» розпоряджається під`їзною дорогою, яка є єдиним доступом до майна позивача.
Апелянт наполягає на тій правовій позиції, що ПАТ «АНТАРКТИКА» цілком незаконно, на підставі недійсного Реєстраційного посвідчення зареєструвало право колективної власності на ділянку залізничної колії, до складу якої внесла під`їзну дорогу, що є єдиним шляхом доступу до Спецавтоцентру, який належить Позивачу. Тобто, відповідач фактично отримав повне право обмежувати ТОВ «Агротранссервісбуд» у користування належним йому майном, саме на підставі оскаржених реєстраційних дій, відповідно до яких в склад колії було включено й під`їзну дорогу до Спецавтоцентру.
Щодо посилання суду першої інстанції на неналежний спосіб захисту порушених прав, апелянт вказує, що першочергово переїзд, який є єдиним шляхом доступу до Спецавтоцентру було включено до технічного паспорту на залізничну колію, яка належала ПАТ «АНТАРКТИКА» саме у зв`язку із виданням реєстраційного посвідчення, що оскаржується. Тобто, на підставі реєстраційного посвідчення, зареєстрованого КП «Бюро технічної інвентаризації» Чорноморської міської ради Одеської області відбулось протиправне включення до складових обєктів залізничної колії під`їзної дороги з бетонних плит, що є єдиним шляхом доступу до майна ТОВ «АГРОТРАНССЕРВІСБУД» - Спецавтоцентру. 
За таких обставин, на думку скаржника, є очевидно, що з метою скасування саме первинної неправомірної реєстрації права власності, й подано даний позов.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.07.2023 відкрито апеляційне провадження по справі №916/2893/20 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “АГРОТРАНССЕРВІСБУД” на рішення Господарського суду Одеської області від 03.05.2023 та призначено справу до розгляду на 20.09.2023.
Судом апеляційної інстанції отримано відзив на апеляційну скаргу від ПАТ «АНТАРКТИКА» в якому останній просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
У даному відзиві відповідач зазначає, що видача та реєстрація Реєстраційного посвідчення не є протиправним впливом з боку відповідачів ПрАТ «АНТАРКТИКА» і КП «БТІ» Чорноморської міської ради Одеської області, внаслідок якого суб`єктивне право позивача зменшилося або зникло як таке. Адже право власності позивача на об`єкт нерухомості Спецавтоцентр, виникло у нього лише 29.11.2019, а сам позивач був зареєстрований як юридична особа лише 30.09.2019. Отже, на момент вчинення реєстраційних дій у 2008 та 2015 роках, не існувало ані самого позивача, ані його права власності, яке б могло зазнати впливу з боку відповідача, а відтак, відсутнє будь-яке порушення прав і законних інтересів позивача у зв`язку із здійсненням оспорюваних реєстраційних дій.
Крім того, відповідач вважає, що судом першої інстанції також вірно встановлено, що усунення перешкод у користування власністю не відноситься до предмету спору у цій справі, яким є об`єкт спірного правовідношення. 
В свою чергу, як наголошує відповідач, усунення перешкод у користування власністю шляхом відновлення технічного переїзду/під`їзної дороги до об`єкта нерухомості - Спецавтоцентр є предметом позову у справі № 916/28778/20 за позовом ТОВ «Агротранссервісбуд» до ТОВ «Пальміра Капітал».
Ухвалою суду від 20.09.2023 розгляд справи було відкладено на 18.10.2023.
Судом отримано заяву КП «Бюро технічної інвентаризації» Чорноморської міської ради Одеської області просило розглядати справу за відсутності свого представника. 
Під час судового засідання від 18.10.2023 представник апелянта підтримав вимоги за апеляційною скаргою та наполягав на її задоволенні.
Представники ПрАТ "АКТАРКТИКА" та ТОВ "Пальміра Капітал" надали пояснення у відповідності до яких не погоджуються із доводами апеляційної скарги, просять залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови. 
Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи  на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Одеської області та проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Як вбачається з наявних матеріалів справи, 11.03.2008 Комунальним підприємством “Бюро технічної інвентаризації” Іллічівської міської ради видано Реєстраційне посвідчення № 41547, яким посвідчено, що ділянка залізничної колії довжиною 6678 м в межах від Іллічівського морського рибного порту до передпаромного парку (Іллічівськ-Паромна), розташована м. Іллічівськ, с. Бурлача Балка, вул. Центральна № 1 – Ж (колишня вул. Центральна № 1/119-с) в цілому зареєстрована і належить Акціонерній рибопромисловій компанії “Антарктика” на праві колективної власності на підставі Ухвали Одеського апеляційного господарського суду від 18.10.2014 та Постанови Іменем України Одеського апеляційного господарського суду від 04.09.2003 та записано в реєстрову книгу № ЮНБ1, за реєстровим № 56, сторінка № 138. /т. ІІ а.с. 66/.
23.01.2015 державним реєстратором Іллічівського міського управління юстиції Одеської області Дубровіною Оленою Володимирівною  внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис № 8507531 про право приватної власності ПАТ “АНТАРКТИКА” на нежитловий об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер 558866851108) ділянка залізничної колії довжиною 6678 м в межах від Іллічівського морського рибного порту до передпаромного парку (Іллічівськ-Паромна), розташована м. “Чорноморськ (м. Іллічівськ), с. Бурлача Балка, вул. Центральна № 1 – Ж.
Підставою для державної реєстрації зазначено: Технічний паспорт б/н                            від 02.09.2004, видавник - КП “Бюро технічної інвентаризації” міста Іллічівська Одеської області; ухвала Одеського апеляційного господарського суду від 18.10.2004 у справі № 17-5-30-20/7787; постанова Одеського апеляційного господарського суду                             від 04.09.2003 у справі № 17-5-30-20/7787; Реєстраційне посвідчення від 11.03.2008                    № 41547, видавник - КП “Бюро технічної інвентаризації” міста Іллічівська Одеської області; рішення Виконавчого комітету Іллічівської міської ради Одеської області від 25.10.2007 № 1313; документи заявника, суб`єкта, квитанція про сплату за надання інформації від 23.01.2015, видавник Світличний О.В.  
Відомості внесені до Реєстру на підставі: Рішення індексний номер 18878352 від 27.01.2015 державного реєстратора Іллічівського міського управління юстиції Одеської області Дубровіної О.В. (т. 1 а.с. 173-174).
Так, первісно, звертаючись із даним позовом до суду першої інстанції, позивач обґрунтував власні вимоги порушенням його права власності на залізничну колію № 7 та естакаду як складові об`єкту нерухомості – спецавтоцентр, розташованого за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Таїрове, вул. Пивоварна, 11.
Позивач зазначив, що відповідно до постанови Одеського апеляційного господарського суду від 04.09.2003, з урахуванням ухвали Одеського апеляційного господарського суду від 18.10.2004 у справі № 17-5-30-20/7787, за АРК “АНТАРКТИКА” визнано право власності на ділянку залізничної колії довжиною 6678 м, а КП “БТІ” Іллічівської міської ради 30.08.2005 виготовлений Технічний паспорт (інвентарний № 638, реєстровий № 56-ЮНБ-1-138) на ділянку залізничної колії № І-Ж по вул. Центральній у с. Бурлача Балка, яка має загальну довжину об`єкту 8198,25 м. 
Тобто, як стверджував позивач, у Технічному паспорті від 30.08.2005 вказано іншу довжину об`єкта ніж у постанові Одеського апеляційного господарського суду від 04.09.2003 у справі № 17-5-30-20/7787. 
Однак, за твердженням позивача, саме на підставі Технічного паспорту                         від 30.08.2005 було видано КП “Бюро технічної інвентаризації” Іллічівської міської ради Одеської області було видано відповідачу-1 Реєстраційне посвідчення  від 11.03.2008  № 41547 на ділянку залізничної колії довжиною 6678 м в межах від Іллічівського морського рибного порту до передпаромного парку (Іллічівськ-Паромна). 
Також позивач вказував на відсутність у КП “Бюро технічної інвентаризації” Іллічівської міської ради Одеської області повноважень для видачі Реєстраційного посвідчення від 11.03.2008 № 41547. 
Разом з цим, колегія суддів зазначає, що у провадженні Господарського суду Одеської області перебувала справа №916/1613/20 за позовом ТОВ  «Пальміра Капітал»   до ТОВ «Агротранссервісбуд», Приватного нотаріуса Дишлевої Тетяни Володимирівни, ТОВ «Ісагіс», в якому з урахуванням заяви про зміну (доповнення) предмета позову, позивач просив:
– визнати незаконним і скасувати рішення приватного нотаріуса Дишлевої Тетяни Володимирівни від 20.09.2019, індексний номер 48792195, щодо реєстрації змін розділу, якими були внесені зміни до складу об`єкта нерухомого майна (реєстраційний № 385202651237), разом із усіма записами, здійсненими на підставі цього рішення;
– визнати незаконним і скасувати рішення приватного нотаріуса Дишлевої Тетяни Володимирівни від 03.12.2019, індексний номер 49999612, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, на підставі якого було внесено запис про право власності ТОВ «Агротранссервісбуд» на об`єкт нерухомого майна (реєстраційний № 385202651237) разом із усіма записами, здійсненими на підставі цього рішення;
– визнати недійсним і скасувати правочин щодо внесення до статутного капіталу ТОВ «Агротранссервісбуд» майна в частині – естакада та з/д колія, яке передано за актом приймання-передачі майнового внеску до статутного капіталу ТОВ «Агротранссервісбуд», у частині передачі естакади та з/д колії, який завірено приватним нотаріусом Чімбер О.В. 21.11.2019;
– визнати недійсним рішення учасника ТОВ «Агротранссервісбуд» від 08.10.2019 № 2 у частині першого питання щодо виправлення помилки у переліку нерухомого майна, яке входить до складу статутного капіталу;
– витребувати з чужого незаконного володіння ТОВ «Агротранссервісбуд» на користь ТОВ  «Пальміра Капітал» естакаду та залізничну колію № 7.
Позовні вимоги у даній справі було обґрунтовано тим, що відповідачі за відсутності правових підстав здійснили реєстрацію за ТОВ «Агротранссервісбуд» права власності на естакаду та залізничну колію, які належать на праві власності позивачу, чим порушено його права як власника цього майна.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 21.04.2021 по справі №916/1613/20, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.09.2021 та постановою Верховного Суду від 09.02.2022, позов задоволено частково, скасовано рішення Приватного нотаріуса Дишлевої Тетяни Володимирівни від 20.09.2019, індексний номер 48792195, щодо реєстрації змін розділу, якими були внесені зміни до складу об`єкта нерухомого майна (реєстраційний № 385202651237) та від 03.12.2019, індексний номер 49999612, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, на підставі якого було внесено запис про право власності ТОВ «Агротранссервісбуд» на об`єкт нерухомого майна (реєстраційний № 385202651237), визнано недійсним правочин щодо внесення до статутного капіталу ТОВ «Агротранссервісбуд» майна в частині – естакада та з/д колія, яке передано за актом приймання-передачі майнового внеску до статутного капіталу ТОВ «Агротранссервісбуд», в частині передачі естакади та з/д колії, який завірено приватним нотаріусом Чімбер О.В. 21.11.2019 та витребувано з чужого незаконного володіння ТОВ «Агротранссервісбуд» на користь ТОВ  «Пальміра Капітал» естакаду та залізничну колію № 7. 
При цьому, суди у справі №916/1613/20 дійшли висновку, що за встановлених у справі обставин ТОВ «Пальміра Капітал» доведено належними і допустимими доказами право власності на об`єкт нерухомого майна – ділянку залізничної колії довжиною 6 678 м в межах від Іллічівського морського рибного порту до передпаромного парку (Іллічівськ-Паромна), розташовану в м. Іллічівськ, с. Бурлача Балка, вул. Центральна, 1-Ж, до складу якого входить, у тому числі залізнична колія № 7 та естакада, що примикає до неї. 
Зокрема, суди пославшись на положення частини 4 статті 75 ГПК та обставини, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили, у справах №17-5-30-20/7787 і № 3/554, дійшли висновку, що позивачу належить об`єкт нерухомого майна – ділянка залізничної колії довжиною 6 678 м в межах від Іллічівського морського рибного порту до передпаромного парку (Іллічівськ-Паромна), розташована в м. Іллічівськ, с. Бурлача Балка, вул. Центральна, № 1-Ж, до складу якого входить, зокрема, залізнична колія №7 та естакада, що примикає до неї, право власності на яке набуте позивачем у встановленому законом порядку.
За встановлених судом обставин, залізнична колія, як витяжна №7, так і її основний елемент – естакада, входять до комплексу інженерних споруд та пристроїв, що утворюють дорогу із рейковою колією, і є нерухомим майном, переміщення якого є неможливим без його знецінення та зміни призначення.
Натомість, судами у справі №916/1613/20 установлено, що ТОВ «Агротранссервісбуд» доказів на підтвердження набуття права власності на спірні естакаду та залізничну колію № 7 не надано. 
Відтак, в ході розгляду справи №916/1613/20 суди установили безпідставну та незаконну реєстрацію за ТОВ «Агротранссервісбуд» права власності на спірне майно, власником якого є позивач.
Після ухвалення остаточного рішення по справі №916/1613/20, ТОВ «Агротранссервісбуд» у межах справи №916/2893/20 подав до суду першої інстанції заяву про зміну підстав позову в якій зазначив, що змінює підстави позову з огляду на те, що рішенням Господарського суду Одеської області від 21.04.2021 у справі № 916/1613/20, яке набрало законної сили, визнано недійсним правочин на підставі якого ТОВ “АГРОТРАНССЕРВІСБУД” набуло право власності на залізничну колію № 7 та естакаду й витребувано це майно від товариства на користь ТОВ “Пальміра Капітал”.
ТОВ “АГРОТРАНССЕРВІСБУД” зазначило, що на даний час в його власності  залишився об`єкт нерухомості - Спецавтоцентр, до складу якого входить: Літ.1 СТО-3, бетон, загальною площею 155,0 кв.м.; Літ.2 прохідна (КПП), бетон, загальною площею 72,0 кв.м.; Літ.3 САЦ, бетонні блоки, загальною площею 1110,9 кв.м.; Літ.4 КПП-2, бетон, загальною площею 15,8 кв.м.; Літ.5 охоронне приміщення, бетонні блоки, загальною площею 202,1 кв.м.; Літ.6 вбиральня, бетонні блоки, загальною площею 4,5 кв.м.; Літ.7 ємність для води, метал, загальною площею 5,8 кв.м.; Літ.8 склад-ангар, бетон, загальною площею 251,3 кв.м.; Літ. 9,10,11 сторожові вежі, бетонні блоки, загальною площею 60,5 кв.м.; Літ.12-16 ворота; Літ.17 огорожа, збірні з/б плити; Літ.18 площадка- накопичувач, розташований на земельній ділянці загальною площею 4,6797 га, кадастровий номер: 5123755800:01:003:0422, за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Таїрове, вул. Пивоварна, земельна ділянка 11.
Зазначений об`єкт нерухомості розташований таким чином, що для доступу до нього необхідно перетнути залізничну колію, яка належала ПрАТ “АНТАРКТИКА”, а на даний час належить ТОВ “Пальміра Капітал”.
ТОВ “АГРОТРАНССЕРВІСБУД” вважає, що реєстрація Реєстраційного посвідчення від 11.03.2008 № 41547 Комунальним підприємством “Бюро технічної інвентаризації” Іллічівської (станом на дату звернення до суду Чорноморської) міської ради Одеської області, а також державна реєстрація права власності Публічного акціонерного товариства “Антарктика” на ділянку залізничної колії довжиною 6678 м на підставі рішення державного реєстратора Іллічівського міського управління юстиції Дубровіної О.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 27.01.2015 індексний номер 18878352, має своїм наслідком порушення прав позивача на користування своїм майном об`єктом нерухомості - Спецавтоцентр, адже до власності АРК “Антарктика” включено під`їзду дорогу, яка є єдиними доступом до цього майна.
Позивач зазначає, що наприкінці жовтня 2019 року йому стало відомо, що на під`їзній дорозі до його об`єкту нерухомого майна за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Таїрове, вул. Пивоварна, земельна ділянка 11, невстановленими особами розміщений шлагбаум (біля дороги на село Бурлача Балка, Овідіопольського району, Одеської області), який перешкоджає руху транспортних засобів, в результаті чого створює перешкоди у доступі до об`єкта нерухомості - Спецавтоцентр. 
В подальшому, в період часу з 03 по 05 лютого 2020 року на під`їзній дорозі до нерухомого майна ТОВ “АГРОТРАНССЕВІСБУД” за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Таїрове, вул. Пивоварна, земельна ділянка 11, з`явилися невідомі люди з технікою (кран, трактор, дизельний автопоїзд) та розпочали здійснення самовільного демонтажу бетонних плит з яких складається під`їзна дорога до нерухомого майна товариства, посилаючись на те, що вказаний об`єкт є власністю ТОВ “Пальміра Капітал” та переданий в оренду ТОВ “Чорноморський рибний порт”.
Позивач зазначає, що ПАТ “Антарктика”, ТОВ “Пальміра Капітал” та                           ТОВ “Чорноморський рибний порт”, в результаті вчинення незаконних дій, із демонтажу під`їзної дороги до об`єкта нерухомості ТОВ “АГРОТРАНССЕРВІСБУД”, посилаючись на перебування об`єкта нерухомості у їх власності порушують майнові права ТОВ “АГРОТРАНССЕВІСБУД” та чинять перешкоди в користуванні належним йому майном об`єктом нерухомості – Спецавтоцентр.
За твердженням позивача під`їзна дорога до Спецавтоцентру ніколи не належала ПАТ “Антарктика”, а відтак воно не мало право включати її до свого технічного паспорту, а також здійснювати демонтаж пліт та встановлювати шлагбаум.  
ТОВ “АГРОТРАНССЕРВІСБУД” наголошує, що заявляючи позовні саме такі вимоги, воно має на меті скасувати першочергові документи, які стали підставою реєстрації права власності на під`їзну дорогу за відповідачем у справі, й тим самим повернути дорогу до відання органів місцевої влади з метою врегулювання подальшого питання щодо використання даної дороги саме позивачем та відновлення собі доступу до належного йому об`єкта нерухомості.
Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку щодо необґрунтованості заявлених позовних вимог та відмовив у їх задоволенні у повному обсязі. 
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду з цього приводу зазначає таке. 
Приписами процесуального права, статтею 4 ГПК України визначено, що юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Під захистом легітимного інтересу розуміється відновлення можливості досягнення прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом.
Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.
Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Отже, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем.
Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначає, чи відповідає обраний спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.
Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 у справі № 912/1856/16, від 24.12.2019 у справі № 902/377/19).
Одночасно відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові (правові висновки Верховного Суду викладені у постановах від 14.08.2018 у справі № 910/1972/17, від 23.05.2019 у справі № 920/301/18, від 25.06.2019 у справі № 922/1500/18, від 24.12.2019 у справі № 902/377/19).
У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.10.2019 у справі № 910/6642/18 зроблено висновок про стадійність захисту права, зокрема вказано на те, що під час вирішення господарського спору суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорення відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити. 
Отже, відсутність порушеного права у позивача зумовлює прийняття рішення про відмову у задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин. 
Із наведеного слідує, що на позивача покладається обов`язок довести, яким чином порушується його право або законний інтерес, а суд лише після підтвердження таких доводів може надавати оцінку усім обставинам спірних відносин, оскільки відсутність порушених прав чи інтересів є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Крім того, суди мають надавати оцінку щодо можливості поновлення права/захисту інтересу в обраний позивачем спосіб.
Як вже було зазначено вище, первісно, звертаючись із позовом до суду першої інстанції, ТОВ “АГРОТРАНССЕРВІСБУД” стверджувало про те, що оскаржувані рішення щодо реєстрації Реєстраційного посвідчення та про державну реєстрацію прав та їх обтяжень порушують його право власності на залізничну колію № 7 та естакаду як складові об`єкту нерухомості – Спецавтоцентр, розташованого за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Таїрове, вул. Пивоварна, 11.
Втім, рішенням Господарського суду Одеської області від 21.04.2021 у справі № 916/1613/20 було визнано недійсним правочин щодо внесення до статутного капіталу ТОВ “АГРОТРАНССЕРВІСБУД” майна в частині - естакада та залізничну колію №7 і витребувано це майно з чужого незаконного володіння  товариства на користь ТОВ “Пальміра капітал”.  
При цьому, судом встановлено відсутність у ТОВ “АГРОТРАНССЕРВІСБУД” права власності на вказане нерухоме майно. 
Втім, після подання заяви про зміну підстав ТОВ “АГРОТРАНССЕРВІСБУД” обґрунтовує порушення свого права на користування належним йому майном об`єктом нерухомості – Спецавтоцентр внаслідок перешкод, що чинять ПАТ “Антарктика”, ТОВ “Пальміра Капітал” та ТОВ “Чорноморський рибний порт”, у вигляді встановлення в жовтні 2019 року шлагбауму, який перешкоджає руху транспортних засобів, і здійснення демонтажу бетонних плит з яких складається під`їзна дорога до нерухомого майна позивача у лютому 2020 року.
Разом з цим, позивач жодним чином не обґрунтував, із посиланням на відповідні докази, яким чином наявність оспорюваної ним реєстрації Реєстраційного посвідчення від 11.03.2008 № 41547 і прийняття рішення державним реєстратором Іллічівського міського управління юстиції Дубровіною О.В. індексний номер 18878352 від 27.01.2015  про державну реєстрацію прав та їх обтяжень впливає на права, обов`язки та інтереси позивача. 
Не доведено позивачем й того, що наявність спірної реєстрації та рішення державного реєстратора є протиправним впливом з боку відповідачів ПрАТ “АНТАРКТИКА” і КП “Бюро технічної інвентаризації” Чорноморської міської ради Одеської області, внаслідок якого суб`єктивне право позивача зменшилося або зникло як таке. 
Колегія суддів зауважує, що як вірно було встановлено місцевим господарським судом, право власності позивача на об`єкт нерухомості – Спецавтоцентр, за вирахуванням майна, що було витребувано з чужого незаконного володіння відповідно до рішення Господарського суду Одеської області від 21.04.2021 у справі № 916/1613/20, виникло в останнього лише 29.11.2019, після державної реєстрації на підставі акта приймання-передачі майнового внеску до статутного капіталу ТОВ “Агротранссервісбуд” від 21.11.2019.
При цьому, сам позивач набув статусу юридичної особи 30.09.2019 внаслідок внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про проведення державної реєстрації юридичної особи – ТОВ “Агротранссервісбуд”, номер запису: 15431020000004404.
Відтак, на момент вчинення оспорюваних реєстраційних дій у 2008 та 2015 роках, ТОВ “Агротранссервісбуд” навіть не було зареєстровано як юридичну особу, а також у товариства було відсутнє право власності на майно, яке виникло лише  29.11.2019, та яке б могло зазнати впливу з боку відповідачів.    
З урахуванням наведено, суд апеляційної інстанції вважає, що у даному випадку відсутнє будь-яке порушення прав і законних інтересів позивача у зв`язку із реєстрацією Реєстраційного посвідчення від 11.03.2008 № 41547 і прийняття рішення державним реєстратором Іллічівського міського управління юстиції Дубровіною О.В. індексний номер 18878352 від 27.01.2015.
Крім того, як станом на момент подання позову, так й на теперішній час, відсутнє будь-яке порушення прав позивача з боку відповідачів, оскільки з 21.06.2017 ПрАТ “АНТАРКТИКА” не є власником ділянки залізничної колії, а право власності на неї зареєстровано за ТОВ “Пальміра Капітал”.
Щодо посилання апелянта на наявність з боку відповідачів перешкод у користуванні належним позивачеві майном, колегія суддів зазначає таке. 
Так, у даному випадку доводи апелянта ТОВ “АГРОТРАНССЕРВІСБУД” фактично зводяться до того, що з боку відповідачів чиняться перешкоди у користування позивачем належним йому майном, зокрема шляхом встановлення в жовтні 2019 року шлагбауму, який перешкоджає руху транспортних засобів, і здійснення демонтажу бетонних плит у лютому 2020 року, що позбавляє позивача доступу до належного йому майна.
За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. 
Стаття 16 ЦК України, як і інші закони, передбачає значну кількість способів захисту. Але це не означає, що позивач може зажадати та вимагати застосування судом їх усіх чи кількох із них одночасно, або застосування будь-якого способу захисту за своїм вибором. Кожен із способів захисту спрямований на досягнення певного правового результату, притаманного лише йому. Тому конкуренції способів захисту законодавчо не передбачено.
Способи захисту цивільного права чи інтересу - це визначені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що зазвичай, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункти 5.5, 5.6 постанови від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16). Інакше кажучи - це дії, спрямовані на попередження порушення або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними (пункт 14 постанови ВП ВС від 29.05.2019 у справі № 310/11024/15-ц).
При цьому зазвичай належний і ефективний спосіб захисту - той, який спрямований на саме ті правові наслідки, які захищають право. 
Негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володінням майном.
Позовом у процесуальному сенсі є вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб`єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі. 
Основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову являються предмет і підстава. 
Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами - суб`єктивним правом і обов`язком відповідача. 
Підставами заявленого позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача.
Так, колегія суддів зазначає, що у даному випадку, позивач звернувся до суду із позовом про визнання недійсною та скасування реєстрації Реєстраційного посвідчення № 41547 від 11.03.2008 та про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Іллічівського міського управління юстиції Дубровіної Олени Володимирівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.
Однак, вимог до відповідачів про вимог про усунення перешкод у користуванні майном позивачем заявлено не було.
Відтак, встановлення обставин щодо здійснення з боку відповідачів та/або інших осіб дій, які перешкоджають позивачеві вільно користуватись належним йому майном не входить до предмету доказування по даній справі та має вирішуватись у межах окремого позовного провадження. 
При цьому, колегія суддів відзначає, що згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень у провадженні Господарського суду Одеської області перебуває справа №916/2878/20 за позовом ТОВ “Агротранссервісбуд” до Товариства з обмеженою відповідальністю “ПАЛЬМІРА КАПІТАЛ” за участю третіх осіб які не заявляють самостійних вимог на стороні позивача: ТОВ “Чорноморський рибний порт”, ПАТ “АНТАРКТИКА”; Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області про усунення перешкод у користування власністю.
Отже, питання щодо усунення перешкод у користуванні майном за позовом ТОВ “Агротранссервісбуд” віршується в межах іншого позовного провадження за результатами розгляду якого судом буде прийнято відповідне рішення. 
Згідно з статтею 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").
Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок. 
Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відтак, колегія суддів вважає, що наведені скаржником порушення допущені судом першої інстанції не знайшли свого підтвердження, а тому підстави для скасування рішення Господарського суду Одеської області від 03.05.2023 відсутні, що зумовлює залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення без змін. 
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України,  колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Рішення Господарського суду Одеської області від 03.05.2023 у справі №916/2893/20 залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення. 
Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.
Повний текст постанови складено та підписано 23.10.2023.

Головуючий суддя                                                                      Аленін О.Ю.

Суддя                                                                                  Діброва Г.І.

Суддя                                                                                   Ярош А.І.