ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" листопада 2023 р.           Справа№ 911/533/22
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Андрієнка  В.В.
суддів:            Шапрана  В.В. 
          Буравльова  С.І. 
 
за участю секретаря судового засідання: Прокопенко О.В.
учасники справи:
від позивача: Рабченюк Л.П.  
від відповідача:  не з`явився

розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"
на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 12.09.2023 
у справі №911/533/22 (суддя Подоляк Ю.В.)          
за позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпрошина"
про стягнення 342688,50 грн
УСТАНОВИВ:

ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпрошина" про стягнення 342688,50 грн штрафу.
За наслідками розгляду позовної заяви Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" Господарським судом Київської області в порядку загального позовного провадження ухвалено рішення від 20.12.2022, яким в позові  Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпрошина" про стягнення 342688,50 грн штрафу відмовлено повністю.
ТОВ  "Дніпрошина" звернувся до Господарського суду Київської області  із заявою про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, в якій заявник просив суд розподілити судові витрати та ухвалити додаткове рішення про стягнення з Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпрошина" 30000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Додатковим рішенням Господарського суду Київської області від 12.09.2023 у справі №911/533/22 заяву про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу  задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпрошина" 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн витрат на професійну правничу допомогу. В решті вимог заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпрошина" від 22.12.2022 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 грн відмовлено.
Не погодившись з прийнятим додатковим рішенням, Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" подало апеляційну скаргу, в якій просило відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 12.09.2023 у справі №911/533/22; скасувати додаткове рішення Господарського суду Київської області від 12.09.2023 у справі №911/533/22 в частині задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпрошина" від 22.12.2022 про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат на професійну правничу допомогу про стягнення з Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" 15 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу; ухвалити нове рішення, яким відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Дніпрошина" у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу повністю.
Апеляційна скарга обґрунтована зокрема наступним. На думку апелянта місцевим господарським судом необґрунтовано було задоволено заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Зокрема позивач наголошує на тому, що матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження справи гонорару, тобто відповідачем не було доведено належними та допустимими доказами що витрати були фактичними. 
Відповідачем було подано письмовий відзив на апеляційну скаргу у якому просив суд додаткове рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Позивач посилається на обґрунтованість додаткового  рішення та безпідставність вимог, викладених в  апеляційній скарзі. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.10.2023  відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 12.09.2023 у справі № 911/533/22, розгляд справи призначено на 01.11.2023.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.   
Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом установленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з ч. 1 ст. 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.  
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення (ч. 2 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Враховуючи, що рішення у даній справі ухвалене у судовому засіданні з повідомленням сторін у справі, то подана заявником заява про стягнення витрат на правову допомогу розглядається у судовому засіданні з повідомленням сторін у справі.
Згідно положень ст. 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
Частиною 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України установлено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Частиною 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні, а також порядок і умови надання правової допомоги, права й обов`язки адвокатів визначаються Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". 
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно з ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Судом установлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпрошина" (далі -клієнт) та адвокатським бюро "Костянтина Колесника" (далі - адвокатське бюро) укладено договір про надання правової допомоги від 11.10.2020 (далі - договір), відповідно до умов якого адвокатське бюро зобов`язується за винагороду надавати Клієнту правову допомогу в порядку та на умовах, передбачених цим договором (п. 1.1). В п. 2.1 договору визначено види правової допомоги.
Додатковою угодою від 08.05.2022 № 15, сторони визначили, що адвокатське бюро здійснить супроводження судового процесу по справі 911/533/22 за позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпрошина" про стягнення грошових коштів (штрафу) за договором про закупівлю № 35.1-14/3-57 від 30.08.2019, гонорар (винагорода) адвокатського бюро за надання вказаної правової (правничої) допомоги, є фіксованим та становить 30000 грн. за кожну судову інстанцію.
На виконання умов договору адвокатське бюро надало відповідачу передбачену договором правову допомогу в суді першої інстанції на суму 30000 грн, що підтверджується актом наданих послуг від 22.12.2022 на суму 30000 грн, який підписаний в двосторонньому порядку повноваженими представниками сторін відповідача та адвокатського бюро, підписи яких скріплені їх печатками.
Згідно з актом наданих послуг від 22.12.2022, адвокатське бюро надало, а клієнт прийняв наступні послуги з надання правової допомоги: супроводження у період з 08.05.2022 по 22.12.2022 в першій інстанції (Господарський суд Київської області) судового процесу по справі № 911/533/22 за позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (код ЄДРПОУ 20572069) про стягнення грошових коштів (штрафу) з ТОВ "Дніпрошина" за договором про закупівлю № 35.1-14/3-57 від 30.08.2019, в тому числі, але не виключно: зустріч та консультування Клієнта, попередній правовий аналіз та дослідження позовної заяви з додатками, додаткове запитування документів з питання стягнення грошових коштів (штрафу); ознайомлення та вивчення позову, необхідних матеріалів, вивчення та узагальнення законодавства і актуальної судової практики, підготовка, складання (написання, належне оформлення, направлення позивачу) та подання до суду першої інстанції відзиву на позовну заяву; ознайомлення та вивчення відповіді на відзив Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль", підготовка, складання (написання, належне оформлення, направлення позивачу) та подання до суду першої інстанції заперечення на відповідь на відзив; підготовка, складання (написання, належне оформлення) та подання до суду першої інстанції заяви про надання додаткових пояснень; підготовка, складання (написання, належне оформлення) та подання до суду першої інстанції клопотання з процесуальних питань; моніторинг стану розгляду справи; участь у судовому засіданні під час розгляду справи № 911/533/22 (17.05.2022. 30.08.2022, 20.12.2022), а також готовність на забезпечення участі на засідання, які не відбулись; підготовка, складання (написання, належне оформлення,) та подання до суду першої інстанції заяви про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат на професійне правничу допомогу.
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (аналогічний висновок викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 159/583/19). 
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України). 
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (такий висновок міститься в п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц , в п. 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, п. 24 додаткової постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.02.2022 у справі № 903/326/21).
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - ухвалення законного та обґрунтованого рішення, а також створення особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України). 
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу (такий висновок міститься в постанові  Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 12 січня 2023 року у справі № 911/272/21, від 12.01.2023 у справі № 910/8342/21, від 20 грудня 2022 року у справі №       910/6310/21).
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. 
Отже, при оцінці наданого стороною розміру гонорару адвоката, суд застосовує ряд критеріїв (дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційності, співмірність) та факти на підтвердження таких критерії (складність справи, значення справи для сторін, фінансовий стан сторін, ринкові ціни адвокатських послуг і т.п.).
Критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема наданих у підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.
Таким чином, з урахуванням конкретних обставин, суд може обмежити заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу, з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Виходячи з критеріїв, які визначені у ч. 4 ст. 126 ГПК України, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що заявлені до стягнення відповідачем з позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 грн., які відповідач поніс у зв`язку з розглядом справи, не відповідають вказаним критеріям, оскільки не мають характеру необхідних, є неспівмірними з виконаною адвокатом роботою, не містять обґрунтування обсягу фактичних дій представника відповідача, а їх відшкодування матиме надмірний характер для позивача, що не узгоджується із принципом розподілу таких витрат, а тому, з урахуванням зазначеного заявлені відповідачем до стягнення витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 грн є необґрунтованими та нерозумними. 
За таких обставин судова колегія вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про відсутність підстав покладення заявлених відповідачем до стягнення витрати в розмірі 15000 грн на позивача.
При цьому колегія суддів відзначає, що решта витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних із розглядом справи у розмірі 15000 грн,  підлягають розподілу відповідно до вимог ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що в задоволенні позовних вимог позивача відмовлено в повному обсязі, то відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу покладається судом на позивача.
З огляду на викладене, колегія суддів відзначає, що місцевим господарським судом зроблено обґрунтований висновок про часткове задоволення заяви ТОВ  "Дніпрошина" про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
  Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтями 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь установленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
На підставі наявних матеріалів справи колегія суддів встановила, що обставини, на які посилається скаржник - ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль", у розумінні статті 86 ГПК України не можуть бути підставою для зміни або скасування додаткового рішення Господарського суду Київської області від 12.09.2023 у справі №911/533/22, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню. 
Ураховуючи наведене, додаткове рішення Господарського суду Київської області від 12.09.2023 у справі №911/533/22 відповідає матеріалам справи, є законним та обґрунтованим, підстави, передбачені ст.ст. 277-278 ГПК України для його скасування, відсутні. 
Керуючись ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"  на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 12.09.2023 у справі №911/533/22  залишити без задоволення. 
Додаткове рішення Господарського суду Київської області від 12.09.2023 у справі №911/533/22 залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути  оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено та підписано 07.11.2023.

Головуючий суддя                                                            В.В. Андрієнко 

Судді                                                                                В.В. Шапран

                                                                                С.І. Буравльов