КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа № 756/11357/22
провадження № 33/824/4547/2023
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
05 жовтня 2023 року                                                                                                     м. Київ
 
Київський апеляційний суд
в складі  судді Кирилюк Г. М.,
при секретарі Усковій Я. А.
 
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 03 лютого 2023 року в складі судді Тихої О. О., в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина  України,  проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,  до  адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,
 
встановив:
 
Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 03 лютого 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого  ч. 1 ст. 130 КУпАП,   накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1   на користь держави судовий збір у розмірі 496 грн 20 коп.
06.09.2023 ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Оболонського районного суду м. Києва від 03 лютого 2023 року. 
05.09.2023  та 06.09.2023  ОСОБА_1   подав заяви, в яких  просить   поновити строк  на  апеляційне оскарження.   
Посилається на  ті підстави,  що  він не знав про  дату, час та місце  розгляду справи,  не  отримував оскаржуваного судового  рішення, про  яке дізнався  лише  13.08.2023,  коли  надійшов   лист  від поліції  на  оплату штрафу. 18.08.2023  він  звернувся зі скаргою до  відділення 04214   "Укрпошта" з приводу невручення  судової  повістки під підпис.  В цей же день він  звернувся до  Оболонського  районного  суду  м. Києва  для  ознайомлення  з постановою  суду.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на необґрунтованість постанови суду першої інстанції.
Зазначив,  що  24.10.2022  він  повертався з роботи  додому, був втомлений та  погано почував себе, їхав на  машині   Renault, державний знак НОМЕР_1 ,  з написом  Uber по вул.  Героїв  Дніпра.  О  23.05 год. він  помітив у дзеркало заднього  виду  маячок червоного  кольору на машині  з написом   Police та зупинився без порушення  ПДР. З машини вийшов чоловік  у формі з написом  Police  та звернувся до  нього  з питанням, чому він  їде в такий час. Він  відповів, що  відвозив пасажира, який його  затримав, тому не  встигає  додому до  23.00  год.  Чоловік  у формі з написом  Police  сказав, що  він  порушив комендантську годину   та повинен  пред`явити  йому свої документи.  Розуміючи в який час  відбуваються  дії,  він  попросив його  пред`явити  своє   посвідчення.  Він   пред`явив картку синього  кольору з написом  Police та  зіркою  тризуб.  На той  час він  знав, що ця картка втратила  силу згідно  постанови   Кабінету Міністрів України  від 27  грудня  2018 року  №1137.  Він  попросив  пред`явити дійсне  посвідчення.  Йому відмовили.  Він попросив пред`явити  ще довіреність,  кого  він   представляє  в договорі  між ним та  організацію,  яку він  представляє. Він  здивувався та не  пред`явив.  Спілкування  затягнулося на  50  хв.  Чоловік у формі  сказав викликати ще  наряд, бо це  надовго  затягнеться.  Він  почав  нервувати  з приводу свого  затримання  та того, що  його   аргументи  не  сприймалися.   Далі  йому запропонували пройти  тести на  алкоголь та наркотичні   засоби, але  він  відмовився тому  що вони не  довели, хто  вони є. Не зважаючи на  все це,  він  йому казав, що  пред`явить  свої документи, якщо  він  доведе хто  він  є.  Приїхали ще озброєні  люди у формі з написом  Police. Він  вимагав докази своєї вини та просив пред`явити наказ   коменданта та докази комендантської  години. Наступні  їх  дії  - огляд машини та його.   Після  цього  його повезли у відділок Оболонського  району  м. Києва, де  він  почав фіксувати   дії на телефон в режимі відеофіксації.  Йому запропонували  допомогу  адвоката, на що  він  погодився, але адвоката не  надали. Особа,  яка його  зупинила,  сказала  своїм підлеглим  писати  на  нього  постанови  по  ст. 126 ч.1 , 130 ч.1 КУпАП  та про  порушення  комендантської  години.   Він  нічого не  підписував, вважаючи їх необґрунтованими.    Коли закінчили оформлення,  він  просив доставити його  додому,  так як була  пізня  година.  Йому відмовили.  26.10.2022  він  звернувся в поліклініку до лікаря,  йому поставили діагноз   ГРВЗ   та виписали лікарняний.   В подальшому він  в поштовій скринці знайшов  лист від Національної поліції  України ДПП  Управління  ПП в місті Києві   04.08.2023  №25396, де повідомлено   про  рішення  Оболонського  районного  суду  м. Києва від 03 лютого  2023 року.
В судовому засіданні  ОСОБА_1   апеляційну  скаргу та клопотання  про  поновлення  строку  на  апеляційне  оскарження  підтримав та просив їх задовольнити.  
Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.
Як вбачається  з матеріалів справи,  ОСОБА_1    не  був присутній в судовому  засіданні під час  винесення  постанови Оболонського  районного  суду  м. Києва  від 03 лютого  2023 року,   повістка про  виклик в судове засідання, яка була  надіслана  йому судом  поштою  за адресою:  АДРЕСА_1 ,  09.01.2023  повернулась    до  суду  без вручення  у зв`язку з  закінченням  встановленого  строку  зберігання. Доказів  направлення   постанови суду ОСОБА_1    матеріали справи не  містять.  18.08.2023  ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами справи та 21.08.2023  подав апеляційну  скаргу.  Постановою  Київського  апеляційного  суду  від  24 серпня 2023  року   апеляційну  скаргу  ОСОБА_1    повернуто   у зв`язку з  пропуском  строку  на  її  подання,  відсутністю  клопотання  про  поновлення  пропущеного строку  на  оскарження.  Вдруге  апеляційна  скарга  подана 06.09.2023. 
З огляду  на  причини, які слугували підставою  для  пропуску строку на апеляційне  оскарження, з  метою забезпечення  права особи на апеляційне оскарження судового  рішення  в її справі, суд апеляційної інстанції вважає за можливе клопотання про  поновлення  пропущеного  строку задовольнити.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги,   суд дійшов  висновку, що апеляційна  скарга  не підлягає  задоволенню з таких підстав.
Згідно ст. 294 КУпАП суд апеляційної інстанції розглядає обставини вчиненого правопорушення в межах, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та визнані доведеними судом першої інстанції, за доводами, зазначеними в апеляційній скарзі.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У статті 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.
Суд, у відповідності з вимогами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення, надані суду докази та дійшов правильного висновку про доведеність вини   ОСОБА_1     у порушенні п. 2.5. Правил дорожнього руху України.
За даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №370894,  24.10.2022 о  23.30  год.   в м. Києві  по  вул. Героїв  Дніпра,  14 ,  водій ОСОБА_1    керував транспортним засобом  Renault Logan, державний знак НОМЕР_1 ,  з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене  тремтіння  пальців рук,   поведінка,  що не  відповідає   обстановці,   неприродна  блідість, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у лікаря  нарколога відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що  відповідальність передбачена  ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, визначеного приписами ч. 1 ст. 9 КпАП України.
Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.
При цьому, суд (суддя) повинен обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту (рішення ЄСПЛ "Коробов проти України" №39598/0з від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування.
Відповідно до приписів п. п. 1.3, 1.4 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. При цьому, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що інші учасники виконують ці правила.
Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9 ПДР України).
Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Належним доказом даного правопорушення є встановлення наявності у водія транспортного засобу ознак сп`яніння, пропозиція водієві пройти  огляд з метою встановлення, в даному випадку  стану наркотичного о сп`яніння. У разі відмови водія від проходження огляду, фіксація цієї відмови повинна здійснюватися відповідно до вимог діючого законодавства.
Згідно Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 ( далі -  Інструкція),     огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану (пункт 2 ).
Відповідно  до   п.3,  4 цієї Інструкції, ознаками  алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
У протоколі  зазначено, що у  ОСОБА_1    були наступні  ознаки наркотичного  сп`яніння:  виражене  тремтіння пальців рук,  поведінка, що не  відповідає  обстановці, неприродна  блідість  обличчя. 
Вказані  ознаки сп`яніння  були  встановлені  поліцейським в ході  спілкування  з ОСОБА_1 .
Відповідно  до  п. 2.5 Правил  дорожнього  руху  водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний: виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами; не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.
Отже, з системного аналізу вказаних норм права вбачається, що проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 255 КУпАП  протоколи про  адміністративне правопорушення  за ст.130 КУпАП   мають право складати уповноважені  на  те посадові   особи  органів внутрішніх справ (Національної поліції).
Протокол  про адміністративне  правопорушення  за  ч. 1 ст.130  КУпАП  відносно  ОСОБА_1 складено   інспектором  взводу  2 роти 2 батальйону  4 полку 1 Управління  патрульної  поліції   у місті Києві Департаменту  патрульної поліції лейтенантом  поліції   Тарасюком  П. Ф., тобто посадовою  органу  внутрішніх справ (Національної  поліції),  який безпосередньо  в складі   екіпажу  перебував на  місці зупинки транспортного  засобу,  приймав участь  при огляді  водія та його  опитуванні. 
 З долучених  до   протоколу   відеозаписів вбачається,  що  ОСОБА_1 неодноразово      працівник поліції  пред`являв  своє службове посвідчення. Для встановлення  особи останнього було  доставлено до  Оболонського   управління  поліції  Головного  управління  національної поліції  у м. Києві. 
З огляду на викладене,  сумніви  ОСОБА_1 в тому,  що  особа в однострої з написом  Police, яка його  зупинила під час керування  транспортним засобом  в комендантську  годину,  була  працівником  поліції, є необґрунтованими.  
Управління патрульної поліції  у місті Києві є структурним підрозділом    Департаменту патрульної поліції, що   пояснює  відсутність   вказаної організації  в базі  даних  Єдиного  державного  реєстру   підприємств та організацій  України.
Згідно  з  пунктом 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Згідно  з наказом  Департаменту охорони здоров`я  виконавчого  органу  Київської міської  ради (  Київської міської  державної адміністрації)  від 07.09.2021  №11760  "Про організацію  проведення  у місті Києві  оглядів  на  стан  сп`яніння  водіїв транспортних засобів",   комунальне  некомерційне  підприємство  "Київська міська наркологічна  клінічна  лікарня  "Соціотерапія" виконавчого  органу  Київської міської ради ( Київської  міської  державної  адміністрації) є закладом  охорони здоров`я, якому надано  право   на  проведення  огляду  водіїв  транспортних засобів з метою виявлення  ознак алкогольного, наркотичного  чи іншого  сп`яніння або перебування  під впливом   лікарських  препаратів,  що знижують  увагу  та швидкість  реакції.
В матеріалах справи  міститься    направлення  на  огляд  водія транспортного  засобу з метою  виявлення стану  алкогольного, наркотичного чи іншого  сп`яніння  або перебування  під впливом  лікарських препаратів, що знижують  увагу  та швидкість реакції з зазначенням закладу  охорони здоров`я -  комунальне  некомерційне  підприємство  "Київська міська наркологічна  клінічна  лікарня  "Соціотерапія"  (а.с.4). 
Від проходження  огляду  на  стан  наркотичного  сп`яніння у вказаному  закладі  охорони здоров`я  ОСОБА_1   відмовився. 
Доводи ОСОБА_1 про те, що   підрозділ  комунального  некомерційного   підприємства  "Київська міська наркологічна  клінічна  лікарня  "Соціотерапія" , який знаходиться  на  вул.  Відпочинку, 18  в м. Києві, не  відноситься до  кола визначених  закладів  цього  комунального  підприємства,  які  мають   проводити відповідний огляд, підлягають  відхиленню, оскільки  підставою  для   відмови від проходження  огляду  слугувала  інша  обставина  - пред`явлення поліцейським службового посвідчення, бланк  якого  не  відповідав зразку  бланка службового  посвідчення, затвердженому  постановою   Кабінету Міністрів України від 27  грудня  2018 року  №1137.
Разом з тим,  в   п.2   вказаної постанови  встановлено,  що  службові  посвідчення  посадових осіб  та працівників органів  виконавчої  влади та Секретаріату Кабінету Міністрів  України, видані  до  набрання   чинності цією постановою,  є чинними протягом строку, на  який  їх  видано;  до забезпечення  видачі службового  посвідчення  з безконтактним електронним носієм  посвідчення  оформляються  з використанням  бланків  попередніх зразків.   
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Під час судового розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 , встановлено, що останній своїх обов`язків не виконав і вимог Правил дорожнього руху не дотримався.
Отже, дані протоколу про адміністративне правопорушення з достатньою повнотою досліджені судом на виконання вимог ст. 280 КУпАП, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується сукупністю наведених у постанові суду доказів, при розгляді справи суддею першої інстанції не було допущено порушень вимог закону щодо всебічного, об`єктивного та повного розгляду справи, зміст постанови відповідає вимогам ст. 283, 284 КУпАП.
За таких обставин підстав для скасування постанови та закриття провадження у справі за відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП суд
постановив:
 
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду м. Києва від 03 лютого 2023 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Оболонського районного суду м. Києва від 03 лютого 2023 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Суддя:                                                                          Кирилюк Г. М.