ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«05» грудня 2023 року
м. Харків
справа № 953/19261/20
провадження № 22ц/818/2245/23
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),
суддів – Мальованого Ю. М., Яцини В.Б., 
за участю секретаря – Волобуєва О.О.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , представник позивача – ОСОБА_2 ,
відповідач - Держава Україна в особі Харківської обласної прокуратури, представник відповідача – Крупська К. М.
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 16 серпня 2023 року в складі судді Єфіменко Н.В.
в с т а н о в и в:
У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі Харківської обласної прокуратури про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності.

Позовна заява мотивована тим, що 07 грудня 2015 року старшим слідчим Слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області Ярошенком С.В. в межах кримінального провадження № 32014220000000134 від 20 червня 2014 року йому вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 212 КК України. Отже, з 07 грудня 2015 року він набув процесуального статусу підозрюваного та з вказаного моменту перебував під слідством.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2015 року за клопотанням слідчого йому обраний запобіжний захід у вигляді застави у сумі 97 440,00 грн з покладенням строком на 54 дні – до 07 лютого 2016 року обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатись з міста Харкова без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання.
Зазначив, що 23 лютого 2016 року прокурором відділу прокуратури Харківської області Фокіним С.О. йому вручений обвинувальний акт за частиною 3 статті 212 КК України. 01 березня 2016 року вказаний обвинувальний акт надійшов до Київського районного суду м. Харкова та ухвалою суду від 02 березня 2016 року провадження у справі №640/3526/16-к за його обвинуваченням за частиною 3 статті 212 КК України відкрите. 

Вироком Київського районного суду м. Харкова від 22 квітня 2019 року, залишеним без змін ухвалою Харківського апеляційного суду від 30 січня 2020 року та постановою Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду від 16 вересня 2020 року, його визнано невинним та виправдано у зв`язку з недоведеністю вчинення кримінального правопорушення.

Вказав, що він перебував під слідством та судом з моменту повідомлення про підозру 07 грудня 2015 року до постановлення судом апеляційної інстанції ухвали 30 січня 2020 року, тобто 4 роки 1 місяць та 25 днів.

Зазначив, що внаслідок обрання запобіжного заходу у вигляді застави з покладенням обов`язків обмежене його конституційне право на свободу пересування, вільне залишення території України. Також пред`явлене обвинувачення стосувалось його діяльності як керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІ «ПЛАЗМА», що негативно вплинуло на ділову репутацію. Так, у період розгляду справи в суді першої інстанції та до постановлення судом виправдувального вироку йому, як керівнику Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІ «ПЛАЗМА», надходили листи від контрагентів підприємства стосовно надання пояснень щодо притягнення до кримінальної відповідальності та відмови від співпраці. Зокрема, з Товариством з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІ «ПЛАЗМА» від співпраці відмовились Товариство з обмеженою відповідальністю «ГРОУТ», Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Машсервіс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об`єднання «Нафтогазова техніка», Товариство з обмеженою відповідальністю «Гідропромнасоси», Товариство з обмеженою відповідальністю «КИЇВДНІПРО». Таким чином, завдана шкода його честі, гідності та діловій репутації, що також призвело до душевних страждань та переживань. Моральну шкоду, завдану незаконним притягненням до кримінальної відповідальності оцінює у сумі 500 000,00 грн.

Посилався на те, що на стадії судового розгляду йому надавав правову допомогу адвокат Кундіус Л.В. на підставі відповідного договору від 10 квітня 2017 року та додаткової угоди до нього від 12 квітня 2017 року, якою узгоджені погодинні ставки адвоката Кундіуса І.В. за участь у судових засіданнях та підготовку процесуальних документів у справі - у сумі 6 500,00 грн/ годин. 20 вересня 2020 року після ухвалення Верховним Судом остаточного рішення у справі між ним та адвокатом Кундіусом І.В. підписаний акт приймання-передачі наданих послуг, за яким загальна вартість наданих адвокатом послуг склала 439 500,00 грн, які перераховані ним на банківський рахунок адвоката у сумі 200 000,00 грн та 239 500,00 грн відповідно. Таким чином, ним понесені матеріальні витрати на юридичну допомогу у сумі 439 500,00 грн.

Просив стягнути з Держави Україна на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 939 500,00 грн, як відшкодування шкоди, заподіяної органами досудового розслідування внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, з яких моральна шкода – 500 000,00 грн, матеріальна шкода (витрати на юридичну допомогу) – 439 500,00 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 16 серпня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 – задоволено частково, стягнуто з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 333 703,23 грн; стягнуто з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 50 000,00 грн; в іншій частині позову – відмовлено.

На вказане рішення суду ОСОБА_1 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду змінити та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не звернув увагу на те, що він перебував під слідством та судом 50 місяців та вважав справедливою компенсацією моральної шкоди в сумі 10 000,00 грн за кожен місяць перебування під слідством та судом. Зазначив, що судовий розгляд у кримінальному провадженні тривав декілька років та за цей час захисник приймав участь у десятках судових засідань в судах трьох інстанцій, склав низку процесуальних документів, витратив значний час на надання правничої допомоги тощо, та врешті решт отримав найкращий результат для свого клієнта, який був виправданий судами всіх інстанцій. Таким чином, сума сплачена ним захиснику не є завищеною та неспівмірною з тією роботою, яка проводилась захисником на протязі кількох років.

Відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції від учасників справи не надходило.

В суді апеляційної інстанції представник позивача наполягав на задоволення апеляційної скарги та вважав її законною та обґрунтованою.

Представниця Харківської обласної прокуратури вважала, що суд першої інстанції, враховуючи принцип співмірності, правильно визначив розмір як моральної шкоди, так і розмір витрат на правничу допомогу.
Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково, рішення суду в частині стягнення витрат на правову допомогу – скасувати. 

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що визначений позивачем розмір моральної шкоди та витрат на правничу допомогу є завищеним, тому позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 07 грудня 2015 року у кримінальному провадженні №32014220000000134 від 20 червня 2014 року ОСОБА_1 вручено повідомлення підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 212 КК України. Як вбачається з повідомлення про підозру, директор Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІ «ПЛАЗМА» ОСОБА_1 умисно завищив валові витрати Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІ «ПЛАЗМА», що призвело до заниження податку на прибуток у сумі 1 893 002,85 грн за 2014 рік, та як наслідок ненадходження вказаної суми податку на прибуток до бюджету; умисно завищив податковий кредит з податку на додану вартість у сумі 2 266 501,00 грн, що призвело до заниження податку на додану вартість на 2 266 501,00 грн, та як наслідок ненадходження вказаної суми податку до бюджету (а.с.14-16).

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2015 року клопотання старшого слідчого другого відділу кримінальних розслідувань Слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області Ярошенка С.В. по кримінальному провадженню №32014220000000134 від 20 червня 2014 року про застосування запобіжного заходу у вигляді застави відносно ОСОБА_1 – задоволено; обрано ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 80 (вісімдесяти) мінімальних заробітних плат в сумі 97 440,00 грн, які необхідно внести на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації в Харківській області не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави; роз`яснено підозрюваному ОСОБА_1 , який не тримається під вартою, що не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави він зобов`язаний внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, суду; покладено на ОСОБА_1 строком на 54 дні, тобто до 07 лютого 2015 року наступні обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; 2) не відлучатися з міста Харкова без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; роз`яснено підозрюваному ОСОБА_1 , що застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) (а.с.17-20). 

23 лютого 2016 року прокурором відділу прокуратури Харківської області Фокіним С.О. затверджений обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 32014220000000134 від 20 червня 2014 року за підозрою ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 212 КК України (21-30).

Вироком Київського районного суду м. Харкова від 22 квітня 2019 року ОСОБА_1 за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 212 КК України, визнано невинним та виправдано у зв`язку з недоведеністю вчинення кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_1 , тобто кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 212 КК України; в задоволенні цивільного позову прокурора відмовлено повністю; міру запобіжного заходу ОСОБА_1 у вигляді застави, вжиту ухвалою слідчого судді від 16 грудня 2015 року – скасовано; грошові кошти в сумі 97 440,00 грн, які сплачені 18 грудня 2015 року заставодавцем ОСОБА_3 в якості застави на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації в Харківській області за ОСОБА_1 – повернуто заставодавцю ОСОБА_3 (а.с.31-46). 

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 30 січня 2020 року виправдувальний вирок Київського районного суду м. Харкова від 22 квітня 2019 року залишено без змін, апеляційну скаргу прокурора – залишено без задоволення (а.с.47-60).

Постановою Верховного Суду від 16 вересня 2020 року вирок Київського районного суду м. Харкова від 22 квітня 2019 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 30 січня 2020 року щодо ОСОБА_1 залишено без змін, а касаційну скаргу прокурора – без задоволення (а.с.61-72).

У зв`язку з пред`явленням позивачу, як директору Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІ «ПЛАЗМА» кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 212 КК України, керівники Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРОУТ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Машсервіс», Товариства з обмеженою відповідальністю «НВО Нафтогазова техніка», Товариства з обмеженою відповідальністю «Гідропромнасоси», Товариства з обмеженою відповідальністю «Київдніпро» припинили подальшу співпрацю з Товариством з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІ «ПЛАЗМА», у зв`язку із створенням ризиків для їх ділової репутації, про що свідчать відповідні листи (а.с.73-77).

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень (стаття 56 Конституції України).

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Частинами першою та другою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Положеннями частини третьої статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадянина.

Пунктом 1 статті 2 вказаного Закону передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених ним, виникає, зокрема, у випадку постановлення виправдувального вироку суду.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (частина п`ята та шоста статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»).

Положеннями статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.
Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Тлумачення наведеної норми закону свідчить про те, що межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі, співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеним законодавством, за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент розгляду справи.

У постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що законодавець визначив мінімальний розмір відшкодування моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. Тобто цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом. Проте, визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, потрібних для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі.

Тож суд повинен з`ясувати усі доводи позивача, наведені ним на обґрунтування як обставин завдання, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір відшкодування моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості.

Аналогічні висновки викладено в постановах Верховного Суду від 29 травня 2023 року у справі № 336/5109/19 (провадження № 61-3051св23), від 15 серпня 2023 року у справі № 569/20230/21 (провадження № 61-4640св23).

Визначаючи строк перебування ОСОБА_1 під слідством, суд першої інстанції правильно вважав, що його початком є 07 грудня 2015 року (день оголошення підозри), а останнім днем перебування позивача під слідством є 30 січня 2020 року (дата постановлення ухвали апеляційного суду про залишення без змін виправдувального вироку, тобто набрання вироком законної сили), тобто позивач під слідством перебував 49 місяців та 25 днів.

Таким чином, станом на час ухвалення рішення судом першої інстанції з урахуванням мінімальної заробітної плати – 6 700,00 грн та періоду часу перебування позивача під слідством - 49 місяців 25 днів розмір моральної шкоди, який розраховується відповідно до статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», становить 333 703,23 грн.

Встановивши, що ОСОБА_1 незаконно перебував під слідством, а відповідно, він має право на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями органів досудового слідства та прокуратури згідно із Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», суд першої інстанції правильно визначився з терміном перебування ОСОБА_1 під слідством та розміром моральної шкоди у сумі 333 703,23 грн, врахувавши при цьому ступінь, глибину та характер душевних страждань позивача, істотність вимушених змін у його житті, принципи поміркованості, розумності і справедливості. Вказаний розмір не менший, ніж передбачений законом, і не більший ніж достатній для розумного задоволення потреб позивача як особи, що має право на відшкодування шкоди відповідно до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та не призводить до його збагачення.

Указаний висновок судів відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постановах від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18), від 22 квітня 2019 року у справі № 236/893/17 (провадження № 14-4цс19), від 14 листопада 2023 року у справі № 711/3737/22 (провадження № 61-4520св23).

Доводи заявника про необхідність збільшення розміру відшкодування моральної шкоди до 500 000,00 грн колегія суддів відхиляє як безпідставні, оскільки визначений заявником розмір відшкодування моральної шкоди за обставин цієї справи є надмірним і не відповідатиме засадам розумності та справедливості.

Щодо позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу колегія суддів виходить з наступного.
Пунктом 4 статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що у наведених у статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються), зокрема, суми, сплачені громадянином у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 січня 2023 року у справі № 335/4358/21 (провадження № 61-7653св22) зазначено, що: «Порядок застосування цього Закону визначено Положенням про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», затвердженого наказом Міністерства юстиції, Генеральної прокуратури та Міністерства фінансів України від 04 березня 1996 року № 6/5/3/41 (далі - Положення).
Абзацом 3 пункту 10 Положення встановлено, що до сум, які підлягають поверненню на підставі пункту 4 статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», відносяться суми, сплачені ним адвокатському об`єднанню (адвокату) за участь адвоката у справі, написання касаційної і наглядної скарги, а також внесені ним у рахунок оплати витрат адвоката у зв`язку з поїздками у справі до касаційної та наглядної інстанції.
Тобто позивач має право на відшкодування шкоди, у тому числі й відшкодування (повернення) сум, сплачених за надання йому юридичної допомоги, і право на таке відшкодування виникає на підставі прямої вказівки закону.
Аналогічні висновки щодо стягнення майнової шкоди у розмірі витрат громадянина, сплачених ним у зв`язку з наданням юридичної допомоги у кримінальному провадженні, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 383/596/15 (провадження № 14-342цс18), у постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 333/7311/16-ц (провадження № 61-32057св18).

При цьому передбачені статтею 137 ЦПК України підстави зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу не можуть бути застосовані у разі вирішення питання про відшкодування (повернення) на підставі пункту 4 статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» суми, сплаченої громадянином у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги. Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 08 червня 2022 року в справі № 750/958/20 (провадження № 61-12600св21), від 02 листопада 2023 року у справі № 127/9332/22 (провадження № 61-5746св23).

Матеріали справи свідчать про те, що10 квітня 2017 року між адвокатом Кундіусом І.В. та Котенком Л.В. укладено договір про надання правової допомоги.
12 квітня 2017 року між адвокатом Кундіусом І.В. та Котенком Л.В. укладено додаткову угоду № 1 до договору про надання правової допомоги від 10 квітня 2017 року, якою сторони узгодили, що в рамках дії договору про надання правової допомоги від 10 квітня 2017 року адвокат бере на себе зобов`язання представляти інтереси клієнта у справі № 640/3526/16-к за обвинуваченням ОСОБА_1 у кримінальному провадженні № 32014220000000134 від 20 червня 2014 року за частиною 3 статті 212 КК України на всіх стадіях судового процесу до винесення остаточного рішення по справі, а також представляти інтереси ОСОБА_1 , як засудженого чи виправданого на стадії виконання судового рішення. Представляючи інтереси ОСОБА_1 у кримінальному провадженні № 32014220000000134 від 20 червня 2014 року, адвокат користується всіма правами та повноваженнями, визначеними чинним законодавством та умовами договору. Також визначено ставки адвоката, а саме 6 500,00 грн за годину, за завірення документів – 3 550,00 грн (за ставкою на справи середньої складності).

20 вересня 2020 року між адвокатом Кундіусом І.В. та Котенком Л.В. складено акт прийому-передачі наданої правової допомоги до договору про надання правової допомоги від 10 квітня 2017 року, а саме: участь в судовому засідання в Київському районному суді м. Харкова: 22 вересня 2017 року - 1 година 6 500,00 грн; 12 жовтня 2017 року – 1 година 6 500,00 грн; 27 лютого 2018 року – 1 година 6 500,00 грн; 28 лютого 2018 року – 1 година 6 500,00 грн; 26 березня 2018 року – 1 година 6 500,00 грн; 10 травня 2018 року – 4 години 26 000,00 грн; 07 червня 2018 року – 2 години 13 000,00 грн; 20 червня 2018 року – 1 година 6 500,00 грн; 10 липня 2018 року – 1 година 6 500,00 грн; 01 серпня 2018 року – 1 година 6 500,00 грн; 09 жовтня 2018 року – 1 година 6 500,00 грн; 15 листопада 2018 року – 1 година 6 500,00 грн; 30 листопада 2018 року – 2 години 13 000,00 грн; 03 грудня 2018 року – 2 година 13 000,00 грн; 05 грудня 2018 року – 1 година 6 500,00 грн; 22 грудня 2018 року – 1 година 6 500,00 грн; 26 березня 2019 року – 1 година 6 500,00 грн; 01 квітня 2019 року – 1 година 6 500,00 грн; 02 квітня 2019 року – 2 години 13 000,00 грн; 17 квітня 2019 року – 2 години13 000,00 грн; 22 квітня 2019 року – 1,5 годин 9 750,00 грн; ознайомлення з матеріалами кримінального провадження № 32014220000000134 від 20 червня 2014 року, правовий аналіз документів – 6,5 годин 42 250,00 грн; підготовка клопотання до Київського районного суду м. Харкова про призначення повторної судової економічної експертизи - 2 години 13 000,00 грн; підготовка скарг на прокурорів у кримінальному провадженні до Генеральної прокуратури України, Прокуратури Харківської області – 2 години 13 000,00 грн; підготовка судових дебатів (письмово) до Київського районного суду м. Харкова – 11 годин 71 500,00 грн; підготовка письмових заперечень на апеляційну скаргу прокурора на вирок Київського районного суду м. Харкова – 4 години 26 000,00 грн; участь у судовому засіданні в Харківському апеляційному суді: 12 листопада 2019 року – 2 години 13 000,00 грн; 19 грудня 2019 року – 1 година 6 500,00 грн; 30 січня 2020 року – 3 години 19 500,00 грн; підготовка письмових заперечень на касаційну скаргу прокурора на вирок Київського районного суду м. Харкова та ухвалу Харківського апеляційного суду – 2,5 години 16 250,00 грн; участь в судовому засіданні в Касаційному кримінальному суді у складі Верховного Суду – 3 години 19 500,00 грн; компенсація за відрядження до міста Києва для участі в судовому засіданні в Касаційному кримінальному суді у складі Верховного Суду – 7 250,00 грн. Всього 439 500,00 грн.
Вказана сума також визначена і в рахунку - фактурі № 1-АП від 25 вересня 2020 року.
Як вбачається з меморіальних ордерів № 3940637SB від 28 вересня 2020 року та № 3946016SB від 29 вересня 2020 року ОСОБА_1 сплатив 200 000,00 грн та 239 500,00 грн відповідно за послуги за договором про надання правової допомоги за рахунком № 1-АП від 25 вересня 2020 року.

Отже, сума витрат на правничу допомогу у кримінальному провадженні, надану адвокатом Кундіусом І.В. позивачу ОСОБА_1 становить 439 500,00 грн, яка і підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 , виходячи із положень статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», яким, серед іншого, передбачено відшкодування сум, сплачених громадянином у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги.

Оскільки судом першої інстанції при вирішенні вимог про стягнення витрат за надання правової допомоги у кримінальній справі неправильно застосовано норми матеріального права, рішення суду першої інстанції в цій частині підлягають скасуванню із ухваленням судового рішення про задоволення вказаних позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.376, ст.ст.381, 384, 389 ЦПК України
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Київського районного суду м. Харкова від 16 серпня 2023 року в частині стягнення з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу у розмірі 50 000,00 грн – скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Стягнути з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь  ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 439 500,00 грн.
В іншій частині рішення суду – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий                                                         І.В. Бурлака

Судді                                                                 Ю. М. Мальований

                                                                               В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 06 грудня 2023 року.