ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2023 року          м.Дніпро         Справа №  908/2641/22
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Коваль Л.А. (доповідач)                         
суддів: Мороза В.Ф., Чередка А.Є.                    
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Лев" на рішення Господарського суду Запорізької області від 27.04.2023 (прийняте суддею Ярешко О.В., повне судове рішення складено 01.05.2023) у справі №  908/2641/22
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Адванс-Лізинг"
до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Лев"
до відповідача-2:  ОСОБА_1 
про солідарне стягнення 
ВСТАНОВИВ:

1.Короткий зміст позовних вимог. 

19.12.2022 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява (вих. № 2211/22-1К від 22.11.2022) Товариства з обмеженою відповідальністю "Адванс-Лізинг" до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Лев", відповідача-2: ОСОБА_1 про солідарне стягнення 407746,76 грн. основного боргу та 25681,30 грн. 70% річних. 

2.Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 27.04.2023 у справі №  908/2641/22
-          позов задоволено повністю;
-          стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Лев" та   ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Адванс-Лізинг" 407  746 грн. 76 коп. основного боргу, 25 681 грн. 30 коп. - 70% річних.
-          стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Лев"  та ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Адванс-Лізинг" по 3 250 грн. 71 коп. судового збору.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з обставин неналежного виконання умов договору фінансового лізингу № 0102ФЛ-22 від 01.02.2022 в частині повної та своєчасної оплати лізингових платежів  та наявність заборгованості у сумі 407 746,76 грн; 70% річних нараховані відповідно до умов договору та  ст. 625 ЦК України.
Вимоги до відповідача-2 задоволені у зв`язку з укладенням договору поруки № 1П/0102ФЛ-22 від 01.02.2022 в забезпечення виконання зобов`язань за договором фінансового лізингу.

3.Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Лев" подало апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Запорізької області від 27.04.2023 у справі №  908/2641/22, в якій просить оскаржуване рішення скасувати в частині стягнення 407 746, 76 грн. (чотириста сім тисяч сімсот сорок шість) 70% річних та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Заявою від 28.09.2023 апелянтом уточнено вимоги апеляційної скарги та виправлено описку прохальної частини: апелянт просить скасувати рішення в частині стягнення 70% річних у сумі 25 681, 30 грн. та прийняти у цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на ті обставини, що у зв`язку з активними бойовими діями та тимчасовою окупацією територій, де розташоване товариство, на яких були посіви зернових врожай бу не повністю зібраний, а врожайність значно впала. До зменшення грошових надходжень призвело також значне зниження закупівельних цін на сільськогосподарську продукцію. Більше того, відбулося значне здороження видатків, без яких товариство не змогло б здійснити посівні та польові роботи.
Вищезазначене призвело до значного зменшення надходжень грошових коштів Товариству від реалізації продукції та в цілому до отримання Товариством збитків, що в тому числі підтверджується бухгалтерськими документами. Товариство зможе виконати свої зобов`язання за Договором після збору врожаю восени 2023 року.
22.02.2023 року Запорізькою ТПП надано Товариству висновок про істотну зміну обставин за договором фінансового лізингу № 0102ФЛ-22 від 01.02.2022 р який засвідчує про наявність підстав перелічених у ст. 652 ЦК України, що є підставою для внесення змін до цього договору.
Таким чином для Товариства відбулися істотні зміни обставин настільки, що якби Товариство могло б це передбачити, то воно не укладало б Договір фінансового лізингу або укладало б його на інших умовах, що найменше не був би погоджений п. 7.2 Договору щодо фінансових санкцій. Позивач, нівелював свої збитки прив`язавши ціну договорі до Євро.
Враховуючи викладене та беручи до уваги вищевикладені обставини, товарисвто вважає, що стягнення з відповідачів 407 746 грн. 76 коп. 70 % річних є несправедливим та непомірним тягарем для відповідачів.

28.09.2023 апелянтом подано заяву, у якій на підтвердження початку виконання зобов`язань долучено до матеріалів справи копію платіжної інструкції № 322 від 27.09.2023 року на суму 140 351,96 грн. Таким чином на теперішній час розмір заборгованості зменшився майже на третину до 267 394,80 грн.
Відповідач-1 знаходиться у смт. Комишуваха Запорізького району Запорізької області, основним видом діяльності є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур. Смт. Комишуваха віднесено до територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією Наказом Мінреінтеграцїї від 22 грудня 2022 року №309 "Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією".
12.08.2023 року у період з 02:55 годин по 04:10 годин військовослужбовці збройних сил російської федерації, здійснили вогневе ураження із застосуванням 4 ракет С300, в результаті пошкоджене нерухоме та рухоме майно Товариства за його зареєстрованим місцезнаходженням. Також, майно Товариства використовується військовими частинами для їх розміщення.
З урахуванням конкретних обставин цієї справи, зокрема, введення воєнного стану, пошкодженням майна Товариства через ракетний обстріл, зобов`язанням Товариства перед Збройними силами України, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних в сумі 25 681 грн. 30 коп. - 70% річних, як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

5.          Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечує та вважає, що судом першої інстанції ухвалено обґрунтоване рішення на підставі наявних у справі доказів.
На думку позивача, відповідачем-1 у своїй апеляційній скарзі не надано належних та достовірних доказів, які б доводили настання форс-мажорних обставин саме для даного конкретного випадку виконання господарського зобов`язання, а саме повного та своєчасного здійснення лізингових платежів по спірному договору фінансового лізингу.
28.09.2023 позивач подав клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Відповідач-2 письмовий відзив на позов не надав, у судовому засіданні підтримував вимоги апеляційної скарги.

6.Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.07.2023 відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Лев"; розгляд справи призначено у судове засідання на 28.09.2023 о 16:30 год.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 28.09.2023 повернуто апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Запорізької області від 27.04.2023 у справі №  908/2641/22 без розгляду.
В судовому засіданні 28.09.2023 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

7.Встановлені судом обставини справи.

01.02.2022 між  Товариством з обмеженою відповідальністю "Адванс-Лізинг"  (лізингодавець, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Лев" (лізингоодержувач, відповідач-1 у справі) укладено договір фінансового лізингу № 0102ФЛ-22, згідно пункту 1.1 якого, в порядку та на умовах, визначених цим договором, лізингодавець передає на умовах фінансового лізингу у володіння та користування об`єкт лізингу (надалі – предмет лізингу або майно), а лізингоодержувач приймає предмет лізингу та зобов`язується сплачувати лізингові платежі на умовах цього договору. Найменування, марка, модель, ціна одиниці, кількість і загальна вартість майна на момент укладення договору наведені в додатку № 1 "Специфікація" (надалі – специфікація). Рік випуску та серійний номер майна вказуються в акті приймання-передачі майна.
Відповідно до п. 1.2 договору, строк володіння та користування (надалі – строк лізингу) лізингоодержувачем предметом лізингу починається з дати підписання сторонами акту приймання-передачі предмета лізингу та не може бути менше одного року.
Вартість майна становить гривневий еквівалент 22080,00 євро, що розраховується за курсом продажу євро, встановленим у міжбанківській інформаційній системі "УкрДілінг", сформованим на 16:00 за Київським часом (надалі – міжбанківський курс) на дату, що передує даті укладання цього договору, збільшеного на розмір зборів (податків), пов`язаних із здійсненням операцій купівлі іноземної валюти юридичними особами  (надалі – міжбанківський курс договору), та на дату укладання цього договору становить 702373,63 грн. з ПДВ (надалі – вартість майна).
Передача лізингодавцем і прийом лізингоодержувачем майна в лізинг здійснюється на підставі акту приймання-передачі майна (п. 4.2).
Відповідно до пунктів 3.1 - 3.5 договору, усі платежі за договором лізингоодержувач зобов`язаний здійснювати в національній валюті України (гривнях) відповідно до умов цього договору та додатку № 2 "Графік внесення лізингових платежів" до договору (надалі – графік) шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок лізингодавця.  Авансовий платіж є першим лізинговим платежем, що складає 20,00% від вартості майна. За надання предмету лізингу у фінансовий лізинг, лізингоодержувач сплачує лізингодавцю одноразову комісію в розмірі 165,60 євро у строк до 25.02.2022. Розмір, склад, терміни сплати лізингових платежів встановлюються в Графіку. Сума кожного чергового лізингового платежу є гривневим еквівалентом відповідної суми (в євро), зазначеної в Графіку, виходячи з міжбанківського курсу на дату, що передує даті сплати лізингоодержувачем чергового лізингового платежу, зазначеного в графіку, збільшеного на розмір зборів (податків), пов`язаних із здійсненням операцій купівлі іноземної валюти юридичними особами (надалі – міжбанківський курс графіку). Чергові лізингові платежі складаються, зокрема, з: суми, яка відшкодовує частину вартості майна, яка є гривневим еквівалентом суми, визначеної в графіку, помноженої на фіксований міжбанківський курс акту приймання-передачі; винагороди лізингодавцю за отримане у фінансовий лізинг майно, яка розраховується в гривнях як різниця між сумою лізингового платежу та сумою, яка відшкодовує частину вартості майна.
Згідно п. 8.1, у випадку, якщо лізингоодержувач порушить строк оплати будь-якого лізингового платежу, який встановлений в графіку, лізингоодержувач несе відповідальність перед лізингодавцем у вигляді сплати 70% річних від суми простроченого лізингового платежу (відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України).
Згідно пункту 10.3 договору, у випадку, якщо лізингоодержувач не здійснить оплату лізингового платежу у строки, вказані в графіку, то при зверненні лізингодавця до суду для розрахунку суми несплачених лізингових платежів лізингодавець має право використовувати міжбанківський курс на дату, що передує даті складання ним позовної заяви. 
Відповідно до пунктів 12.1, 12.2 договору, строк дії договору з 01.02.2022 по 20.11.2023, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами всіх зобов`язань за цим договором. Даний договір набирає чинності з моменту його підписання. 
Відповідно до Специфікації майна, яка є додатком № 1 до договору, у лізинг передається майно: сівалка точного висіву Minosem NC Texnic S NC TM-8R вартістю 22080,00 євро з ПДВ.
Вказане майно було передано позивачем відповідачу-1 згідно з актом приймання-передачі від 11.02.2022.
Додатковою угодою № 1 від 11.02.2022 до вказаного договору, сторони виклали пункт 11.2.1 договору в іншій редакції, визначивши, що платежі як винагорода (комісія) лізингодавцю за отримане у лізинг майно становлять гривневий еквівалент 2873,67 євро, що за міжбанківським курсом договору на дату його укладання становлять 91412,59 грн. Платежі як винагорода (комісія) лізингодавцю за отримане у лізинг майно у гривнях підлягають перерахунку у відповідності до п. 3.5.2 договору. Викладено графік внесення лізингових платежів (додаток № 2) в іншій редакції, встановивши, зокрема, строки платежу: 11.02.2022, 20.09.2022, 20.11.2022 та суму, що відшкодовує частину вартості предмету лізингу з ПДВ – 4416,00 євро у кожний строк платежу; винагорода лізингодавцю за отримане у фінансовий лізинг майно без ПДВ: 20.09.2022 – 1441,73 євро, 20.11.2022 – 492,60 євро. Враховуючи зміну строків платежу за графіком, сторони дійшли згоди подовжити строк дії договору фінансового лізингу № 0102ФЛ-22 від 01.02.2022 до 20.11.2023.
Відповідачем-1 було сплачено на користь позивача 11.02.2022 суму 140351,96 грн. авансового платежу згідно договору та 5263,20 грн. одноразової комісії за надання майна у фінансовий лізинг.
Згідно підписаного сторонами графіку внесення лізингових платежів (додаток № 2), відповідач-1 мав сплатити:
- у строк 20.09.2022 суму, що відшкодовує частину вартості предмету лізингу з ПДВ – 4416,00 євро та винагороду лізингодавцю за отримане у фінансовий лізинг майно без ПДВ – 1441,73 євро (другий платіж);
- у строк 20.11.2022 суму, що відшкодовує частину вартості предмету лізингу з ПДВ – 4416,00 євро та винагороду лізингодавцю за отримане у фінансовий лізинг майно без ПДВ – 492,60 євро (третій платіж).
02.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Адванс-Лізинг" (лізингодавець, позивач), ОСОБА_1 (поручитель, відповідач-2) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Лев" (лізингоодержувач, відповідач-1) укладено договір поруки № 1П/0102ФЛ-22.
Згідно п. 1.1, предметом цього договору є зобов`язання поручителя перед лізингодавцем в повному обсязі солідарно відповідати за виконання лізингоодержувачем своїх зобов`язань перед лізингодавцем, які випливають з умов договору фінансового лізингу № 0102ФЛ-22 від 01.02.2022, також усіх додаткових угод до нього, які вже укладені та можуть бути укладені до закінчення строку дії договору фінансового лізингу № 0102ФЛ-22 від 01.02.2022 (надалі – основний договір).
Поручитель свідчить, що він ознайомлений зі змістом основного договору та обсягом зобов`язань лізингоодержувача за основним договором, повністю з ними згоден, ніяких заперечень, а також непорозумінь щодо його положень не має (п. 1.3).
Поручитель, згідно пп. 3.1.2, зобов`язався у разі невиконання лізингоодержувачем забезпеченого порукою зобов`язання, відповідати перед лізингодавцем як солідарний боржник всім своїм майном на яке, згідно з чинним законодавством України, може бути звернено стягнення. 
Згідно п. 6.2 сторони встановили, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами. Порука припиняється, якщо лізингодавець протягом 3 років з дня настання строку виконання зобов`язання за основним договором не пред`явить вимоги до поручителя.
Відповідачем-1 порушено строки внесення другого та третього чергових лізингових платежів та винагороди лізингодавцю, у зв`язку з чим заборгованість останнього     перед ТОВ "Адванс Лізинг" за договором фінансового лізингу № 0102ФЛ-22 від 01.02.2022 становить 10766,33 євро, що в еквіваленті згідно п. 10.3 договору складає 407 746,76 грн. 

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Частина перша статті 509 ЦК України визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1ст. 526 ЦК України).
Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 
За положеннями статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у володіння та користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).
До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.
До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.
За положеннями ст. 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" фінансовий лізинг - вид правових відносин, за якими лізингодавець зобов`язується відповідно до договору фінансового лізингу на строк та за плату, визначені таким договором, передати лізингоодержувачу у володіння та користування як об`єкт фінансового лізингу майно, що належить лізингодавцю на праві власності та набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем, або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов, а також які передбачають при цьому додержання принаймні однієї з ознак (умов) фінансового лізингу, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 5 цього Закону.
Враховуючи умови договору, строк оплати лізингових платежів в розмірі 407 746,76 грн. є таким, що настав.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.
Статтею 554 Цивільного кодексу України      встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. 
Згідно частини 1 ст. 543 Цивільного кодексу України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
Як встановлено судом, відповідачем-1 порушено строки внесення другого та третього чергових лізингових платежів та винагороди лізингодавцю, у зв`язку з чим заборгованість останнього    перед ТОВ "Адванс Лізинг" за договором фінансового лізингу № 0102ФЛ-22 від 01.02.2022 становить 10766,33 євро, що в еквіваленті згідно п. 10.3 договору складає 407746,76 грн. 
Обставини, на які посилається позивач в обґрунтування заявлених вимог про стягнення суми боргу у розмірі 407 746,76 грн., підтверджені матеріалами справи та не спростовані відповідачами, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення вимог позивача в цій частині про солідарне стягнення з відповідачів основної заборгованості.
Часткове погашення суми боргу, на який посилається скаржник, за наявності відповідних належних та допустимих доказів підлягає врахуванню при виконанні судового рішення у цій справі.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.ст. 610 ЦК України).
Стаття 625 Цивільного кодексу України встановлює, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Сторонами у пункті 8.1 договору фінансового лізингу встановлено інший розмір процентів, ніж передбачено ч. 2 ст. 625 ЦК України, а саме: 70% річних від суми простроченого лізингового платежу.
Розрахунок 70% річних, зроблений позивачем, за період з 21.09.2022 по 21.11.2022, становить 25 681,30 грн. та є вірним.
Відповідно ч. 1      ст. 617 Цивільного кодексу України,      особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Згідно ч. 2      ст. 218 Господарського кодексу України, у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.
Водночас, відповідно до ст. 625 ЦК України,      боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Наявність форс-мажорних обставин є підставою для звільнення особи від відповідальності за порушення зобов`язання, а не від обов`язку виконання основного зобов`язання.
Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.
Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.
Представник відповідачів подав до суду Висновок Запорізької торгово-промислової палати від 22.02.2023 вих. № 03.4/229 про істотну зміну обставин, згідно якого Запорізька торгово-промислова палата вважає, що подані заявником – ТОВ "Агрофірма Лев" документи свідчать про настання істотної зміни обставин при виконанні умов договору фінансового лізингу № 0102ФЛ-22 від 01.02.2022, укладеному між ТОВ "Адванс-Лізинг" та ТОВ "Агрофірма Лев", які можуть бути підставою для внесення змін до умов договору та графіку внесення лізингових платежів.
Суд першої інстанції підставно не прийняв до уваги даний висновок, оскільки у даній справі предметом позову є стягнення основної заборгованості за договором та 70% річних. Доказів внесення змін до спірного договору фінансового лізингу та графіку внесення лізингових платежів станом на день розгляду справи сторонами не подано.
Доказів того, що відповідачами у встановленому законодавством порядку підтверджено  настання форс-мажорних обставин саме для спірного випадку невиконання зобов`язання матеріали справи не містять.
Відповідно до частини першої статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.
Частиною ж третьою статті 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за неналежне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.
У постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 Велика Палата Верховного Суду також вказала, що якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.
Отже, проценти річних відповідно до статті 625 ЦК України, як і інші санкції, які носять компенсаційний характер, можуть бути зменшені судом виходячи з конкретних обставин справи та з урахуванням критеріїв, визначених статтями 223 ГК України та 551 ЦК України.
При цьому апеляційний суд враховує умови договору фінансового лізингу, за якими зобов`язання боржника визначені у валюті та підлягали сплаті в гривневому еквіваленті, що мінімізує втрати кредитора від знецінення коштів.
В обґрунтування підстав для зменшення відсотків річних відповідач-1 посилається на ті обставини, що він розташований в районі проведення воєнних (бойових) дій; відповідач-1 втратив можливість ведення нормальної господарської діяльності; також відповідач-1 частково здійснив оплату основного боргу.
Суд враховує, смт. Комишуваха, де розташоване підприємство відповідача-1, віднесено до території бойових дій відповідно до наказу Мінреінтеграцїї від 22 грудня 2022 року №309 "Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією" та наказом Мінреінтеграції від 20 лютого 2023 року № 56 внесено зміни до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. 
Також, суд враховує, що очевидним є утруднення ведення господарської діяльності відповідачем-1, основним видом діяльності якого є вирощування сільськогосподарських культур. Відповідно до фінансової звітності відповідача-1 станом на кінець 2022 року діяльність цього товариства є збитковою.
Суд при вирішенні даного клопотання враховує, що під час війни сторони знаходиться у рівних умовах ведення бізнесу та несуть тягар наслідків збройної агресії Російської Федерації. Проте, на теперішній час ведення бойових дій за місцем розташування підприємства відповідача-1 значно ускладнює ведення ним господарської діяльності та спричиняє руйнування його майна.
Також апеляційний господарський суд враховує, що розмір відсотку річних був значно збільшений у договорі, порівняно із законодавчо визначеною ставкою.  
Як вбачається з матеріалів справи, після винесення судом першої інстанції судового рішення у справі, відповідачем-1 здійснено часткове погашення боргу у сумі 140 351, 96 грн.
Колегія суддів наголошує, що штрафні санкції мають на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.
До того ж, порушення з боку відповідача-1 не завдало збитків позивачу (в матеріалах справи відсутні докази зворотного).
З урахуванням вищевикладеного, на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України, ч. 1 ст. 233 ГК України, а також виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, вважає за можливе зменшити розмір 70% річних до 1 000, 00 грн., змінивши рішення суду першої інстанції у відповідній частині, що на думку суду, не порушить інтереси позивача і не стане надмірним тягарем для відповідача-1, який здійснює господарську діяльність та знаходиться на території, яка розташована в районі проведення воєнних (бойових) дій. При цьому, таке зменшення враховує інтереси як боржника, так і кредитора, вимогу якого щодо компенсації за порушення умов договору враховано судом.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду зміні щодо розміру стягнення відсотків річних; в решті рішення     підлягає залишенню без змін.

10. Судові витрати.

Відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Керуючись вказаною нормою судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта, оскільки саме з його вини виник спір – відповідачі не оплачували своєчасно платежі за договором, а у частині стягнення відсотків відмовлено не у зв`язку з її неправомірним нарахуванням позивачем.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. У випадках, установлених     пунктом 1 частини першої     цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми.
Враховуючи уточнення прохальної частини апеляційної скарги та оскарження рішення лише в частині стягнення відсотків річних у сумі 25 681,30 грн. на підставі п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" підлягає поверненню зайво сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 6     030,63 грн. (9 752, 13 грн – 3     721,50 грн.) у випадку подання відповідного клопотання апелянтом до суду.
Керуючись статтями 129, 269, 275, 276, 277, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Лев" на рішення Господарського суду Запорізької області від 27.04.2023 у справі №  908/2641/22 задовольнити частково.
Рішення Господарського суду Запорізької області від 27.04.2023 у справі №  908/2641/22  змінити в частині стягнутого розміру 70% річних, зменшивши його до 1 000, 00 грн.
Викласти перший та другий абзаци резолютивної частини рішення Господарського суду Запорізької області від 27.04.2023 у справі №  908/2641/22 в наступній редакції:
Позов задовольнити частково.
Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Лев" (вул. Польова, буд. 1, смт. Комишуваха, Запорізький район, Запорізька область, 70530, код ЄДРПОУ 38608714) та   ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Адванс-Лізинг"  (вул. Собінова, буд. 1, м. Дніпро, 49083, код ЄДРПОУ 36493872) 407  746 (чотириста сім тисяч сімсот сорок шість) грн. 76 коп. основного боргу, 1 000 (одна тисяча) грн. 00 коп. - 70% річних.
В решті рішення залишити без змін.
Видачу наказів доручити Господарському суду Запорізької області

Витрати з оплати судового збору за подання апеляційної скарги віднести на апелянта.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06.10.2023

Головуючий суддя                                                                                      Л.А. Коваль

Суддя                                                                                          В.Ф. Мороз

Суддя                                                                                                             А.Є. Чередко