ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 року                                                         Справа № 924/159/14 (924/662/23) 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
Головуючий суддя Тимошенко О.М., суддя Коломис В.В. ,  суддя Крейбух О.Г. 

секретар судового засідання Шилан О.С. 
за участю представників:
позивача: Ткач Я.С. (керівник), 
відповідача: Яворська В.М. (адвокат), Сарафін В.Ф. (адвокат), 
третьої особи: Мельник В.В., Сарафін В.Ф. (адвокат)
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Октант-Центр" на рішення Господарського суду Хмельницької області, ухвалене 26.07.2023 суддею Грамчуком І.В. у м. Хмельницький (повний текст рішення складено 03.08.2023) у справі № 924/159/14 (924/662/23)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Октант-Центр"
до ОСОБА_1 
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 
про стягнення 231200 грн.
(у межах справи № 924/159/14 про банкрутство ТзОВ "Октант-Центр")

ВСТАНОВИВ:

ТзОВ "Октант-Центр" звернулось до Господарського суду Хмельницької області із позовом про стягнення з   ОСОБА_1 231200 грн.
В обгрунтування позовних вимог товариство вказало про те, що ОСОБА_1 свій обов`язок за договором про дольове інвестування у житлове будівництво № О-ЕГ-67 від 26.11.2006 із додатковою угодою № 1 від 07.07.2014 до цього договору щодо забезпечення відповідного інвестування (фінансування) об`єкту в повному обсязі не виконано, що свідчить про порушення принципу еквівалентності зустрічного надання, та на думку позивача, підтверджує заборгованість   ОСОБА_1 перед товариством за договором про дольове інвестування у житлове будівництво № О-ЕГ-67 від 26.11.2006 та додатковою угодою № 1 від 07.07.2014 до даного договору в сумі 231200 грн.
Ухвалою суду першої інстанції від 07.07.2023 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 . 
Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 26.07.2023 у справі № 924/159/14 (924/662/23) у задоволенні позову ТзОВ "Октант-Центр" відмовлено.
Не погодившись з таким рішенням місцевого господарського суду, позивач звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, відповідно до якої просив суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким позов  задовольнити в повному обсязі. Аргументуючи доводи скарги апелянт вказує, що місцевий господарський суд невірно встановив обставини справи та не надав належної оцінки доводам сторін.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.09.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТзОВ "Октант-Центр" на рішення господарського суду Хмельницької області від 26.07.2023 у справі № 924/159/14 (924/662/23); постановлено розглянути апеляційну скаргу товариства без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.10.2023 клопотання сторін про розгляд апеляційної скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи у справі № 924/159/14 (924/662/23) задоволено; постановлено призначити розгляд апеляційної скарги в судовому засіданні.
Від відповідача та третьої особи на адресу суду надійшли відзиви, відповідно до яких останні просили суд залишити апеляційну скаргу ТзОВ "Октант-Центр" без задоволення, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 26.07.2023 у даній справі - без змін.
Окрім того від відповідача на адресу суду надійшли наступні клопотання:
1). Про поновлення ОСОБА_1 процесуального строку для подання таких документів: - заява свідка ОСОБА_3 від 18.09.2023, реєстр. № 1720; - копія протоколу загальних зборів членів ЖБК "Подільський край" від 01.07.2013; приєднання зазначених  документів до справи.
2). Про поновлення процесуального строку та приєднання до справи документів, не доданих до відзиву на позовну заяву, оскільки вони підтверджують тільки доводи цього клопотання про виклик учасників справи, про необхідність подання якого у суд апеляційної інстанції не було і не могло бути відомо на момент подання відзиву, а саме: копія статуту ЖБК "Подільський край" (в редакції 2011 року); копія протоколу № 1 установчих, зборів ЖБК "Подільський край" від 29.09.2011 зі списком членів ЖБК "Подільський край"; - копія заяви свідка ОСОБА_4 від 18.09.2023, реєстр. № 1720.
3). Поновлення ОСОБА_1 процесуального строку для подання угоди від 01.09.2015 про розірвання договору № 7-КЖ-13 від 11.12.2014 про дольове інвестування у житлове будівництво та приєднання належно засвідченої копії цього документа до справи.
Від третьої особи на адресу суду надійшло клопотання, відповідно до якого остання просила суд не брати до уваги при розгляді і вирішенні апеляційної скарги ТзОВ "Октант-Центр" копію договору, укладеного між ОСОБА_1 та ДП "Октант-плюс" № 7-КЖ-13 від 11.12.2014 про дольове інвестування у житлове будівництво та копію акта приймання-передачі, підписаного ОСОБА_1 та ДП "Октант-плюс"  від 27.01.2018, а також  оглянути в засіданні апеляційного господарського суду оригінал угоди від 01.09.2015 про розірвання договору № 7-КЖ-13 від 11.12.2014 про дольове інвестування у житлове будівництво.
Розглядаючи вказані клопотання колегія суддів вважає за необхідне вказати наступне. 
Статтею 269 ГПК України, якою встановлено межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, зокрема, в частині 3 вказаної статті передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. 
Відповідно до висновків викладених Верховним Судом у постановах від 06.02.2019 у справі № 916/3130/17 та від 18.06.2020 у справі № 909/965/16, від 26.02.2019 у справі № 913/632/17 єдиним винятковим випадком, коли можливим є прийняття судом, у тому числі апеляційної інстанції, доказів з порушенням встановленого строку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії з причин, що не залежали від нього, тягар доведення яких покладений на учасника справи.
Крім того, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. При цьому суд апеляційної інстанції перевіряє законність рішення суду першої інстанції в межах тих обставин та подій, які мали місце під час розгляду справи судом першої інстанції.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 756/1529/15-ц.
Допущення прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів (нових) матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів (постанова Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 27.06.2022 у справі № 906/707/18). 
Таким чином, враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про неповажність причин пропуску строку подання нових доказів, а також не дотримання заявниками чітко встановленого процесуальним законодавством порядку подання нових доказів в суді апеляційної інстанції, а саме не обґрунтування ними наявності виняткового випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, як і не доведення неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від них, а отже не вчинення відповідної процесуальної дії, що, як наслідок, виключає вчинення судом апеляційної інстанції процесуальних дій щодо долучення та надання оцінки таким доказам.
В судовому засіданні представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримала, просила останню задоволити, а оскаржуване рішення скасувати.
Представники відповідача та третьої особи вимоги скарги заперечили, просили останню залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Згідно ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзивів на неї, а також заслухавши представників позивача, відповідача та третьої особи у судовому засіданні, дослідивши та проаналізувавши наявні докази, колегія суддів встановила наступне.
З матеріалів справи вбачається, що 21.11.2006 між ЗАТ "Октант" та ОСОБА_1 було  укладено договір про дольове інвестування у житлове будівництво № О-ЕГ-67, відповідно до якого товариство зобов`язується збудувати і передати клієнту у власність обумовлений об`єкт інвестування, а клієнт зобов`язується забезпечити відповідне інвестування та прийняти його у свою власність. Згідно п. 1.1. договору, товариство зобов`язане збудувати і передати клієнту у власність обумовлений об`єкт інвестування, а клієнт зобов`язується забезпечити відповідне інвестування та прийняти його у свою власність. Вартість одного квадратного метра складала 5050 грн. Згідно п. 1.2. договору, клієнт здійснює фінансування капітальних вкладень в об`єкт (інвестує), що буде збудований підприємством в майбутньому, за обумовленою вартістю і може отримати відповідний об`єкт лише за умови інвестування 100 % вартості цього будівництва. Пунктом 3.1.2 договору сторони обумовили, що клієнт зобов`язаний дотримуватись графіку внесення інвестицій, узгодженого сторонами і обумовленого п. 4.2 цього договору. Згідно з п. 1.5. договору, об`єкт інвестування має наступні характеристики: 1) адреса АДРЕСА_1 ; 2) будинок - 10-14 поверховий, цегляний, індивідуальний проект; 3) поверх - 0; 4) загальна площа - 27.2 кв.м. Вартість одного метра квадратного об`єкта інвестування на день укладання цього договору становила 5050 грн. Загальна вартість об`єкта інвестування загальною площею - 27.2 кв.м. за цим договором склала 137360 грн. Відповідно до п. 4.2. договору, клієнт зобов`язаний здійснювати інвестиції по наступному графіку: перший внесок у розмірі 30% загальної приведеної площі вноситься в день підписання цього договору; наступні сім  внесків  у  розмірі 10% загальної  приведеної площі вносяться щоквартально.
Судами встановлено, що 01.10.2011 між ЗАТ "Октант" та ЖБК "Подільський Край" складено акт приймання-передачі незавершеного об`єкту будівництва багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 ,  відповідно до якого ЗАТ "Октант" передано, а ЖБК "Подільський Край" прийнято у власність зазначений об`єкт.
26.11.2013 та 07.07.2014 між ТзОВ "Октант-центр" та ОСОБА_1 укладено додаткові угоди до даного договору, якими змінено характеристики об`єкта інвестування та умови здійснення інвестицій.
Додатковою угодою від 26.11.2013 внесено зміни до п. 1.5. договору, якими загальну площу об`єкта інвестування збільшено до 33,9 кв.м., а вартість одного квадратного метра зменшено до 4051, 92 грн.
07.07.2014 між ТзОВ "Октант-центр" (правонаступником ЗАТ Октант") та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 1 до договору про дольове інвестування у житлове будівництво № О-ЕГ-67 від 26.11.2006, згідно з якою загальна площа об`єкта інвестування змінилася і становить 112 кв.м., з них 67,8 кв.м. за ціною 2025, 96 грн. на суму 137360 грн. та 44,4 кв.м. за ціною 5207, 21 грн., на суму 231200 грн.
Додатковою угодою № 1 від 07.07.2014 об`єкт інвестування визначено як три кімнати на 7-му поверсі будинку по АДРЕСА_1 загальною площею 112,2 кв.м. З них на день укладення цього договору 67,8 кв.м. вартістю за один квадратний метр 2025, 96 грн. на суму 137360 грн.; 44,4 кв.м. вартістю за один квадратний метр 5207, 21 грн. на суму 231200 грн.
Пункт 4.2. договору викладено в редакції, відповідно до якої клієнт зобов`язаний здійснювати інвестиції по наступному графіку: перший внесок у розмірі 137360 грн. зараховується в день підписання цього договору; - наступний внесок у розмірі 231200 грн. вноситься до 30.01.2015 за взаємною домовленістю будматеріалами згідно акту приймання-передачі.
Розмір кожного внеску погоджується з ТзОВ "Октант-центр" згідно п. 1.4 цього договору. Клієнт має право здійснювати дострокове інвестування. 
Згідно п. 1.4. договору про дольове інвестування у нежитлове будівництво № О-ЕГ-67 від 21.11.2006,  вартість фактично проінвестованої площі об`єкту інвестування не підлягає перегляду підприємством.
Згодом, між ТзОВ "Октант-центр" та ОСОБА_1 27.01.2015 складено акт приймання-передачі за яким клієнт передав, а підприємство прийняло будівельні матеріали на загальну суму 231200 грн.
У жовтні 2015 року зареєстровано подану ЖБК "Подільський Край" декларацію про готовність до експлуатації об`єкта по АДРЕСА_1 , відповідно до якої саме ЖБК "Подільський Край" прийняв в експлуатацію зазначений житловий будинок з вбудовано-прибудованими магазинами.
Судами встановлено, що на час розгляду даної справи відповідач розпорядився даною квартирою, подарувавши її своїй матері - ОСОБА_2 згідно з договором дарування № 228 від 27.02.2019, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 12.06.2023 за № 335392906.
Судом апеляційної інстанції зазначається, що в силу приписів ст. 509 ЦК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Статтею 11 ЦК України встановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
Згідно ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
В силу ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до звичаїв  ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань або їх зміна не допускається.
Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), стаття 610 ЦК України визначає як порушення зобов`язання.
Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. 
Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 2 Закону України "Про інвестиційну діяльність" інвестиційною діяльністю є сукупність практичних дій громадян, юридичних осіб і держави щодо реалізації інвестицій. Інвестиційна діяльність провадиться на основі інвестування, що здійснюється громадянами, недержавними підприємствами, господарськими асоціаціями, спілками і товариствами, а також громадськими і релігійними організаціями, іншими юридичними особами, заснованими на колективній власності.
Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України "Про інвестиційну діяльність", основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб`єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода).
Відповідно до ч. 5 ст. 7 Закону України "Про інвестиційну діяльність", інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об`єктами та результатами інвестицій, враховуючи реінвестиції та торговельні операції на території України, відповідно до законодавчих актів України. Тобто право власності інвестора на об`єкт його інвестування є чітко встановленим чинним законодавством України та не потребує додаткового його визнання судом.
Новостворене нерухоме майно стає об`єктом цивільних правовідносин з моменту завершення будівництва, прийняття до експлуатації або державної реєстрації без урахування того, який суб`єкт цивільних правовідносин здійснив такі дії та на якого суб`єкта або сторону договору зареєстровано новостворене майно.
Судами встановлено, що свої зобов`язання за договором № О-ЕГ-67 від 21.11.2006 (з внесеними додатковими угодами змінами і доповненнями) відповідач виконав, що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями: № 311 від 21.11.2006 на суму 41208 грн.; № 300 від 09.02.2007 на суму 13736 грн.; № 25/30 від 28.04.2007 на суму 13736 грн.; № 25/7 від 30.07.2007 на суму 13736 грн.; № 15 від 31.08.2007 на суму 54944 гривень. Загальна сума 137360 грн.
На підтвердження здійснення інвестиції позивачем було видано відповідачу відповідну довідку № 410 від 27.11.2013.
Станом на день укладення додаткової угоди № 1 від 07.07.2014, передбачений цією угодою перший внесок у сумі 137360 грн. було сплачено ОСОБА_1 повністю. Факт зарахування сторонами цієї суми зафіксовано в пункті 4.2. договору в редакції додаткової угоди № 1 від 07.07.2014, а також заперечувався позивачем, протилежного останнім не доведено.
Наступний внесок у розмірі 231200 грн. також здійснено ОСОБА_1 у відповідності з пунктом 4.2. договору в редакції додаткової угоди № 1 від 07.07.2014 - 27.01.2015 за взаємною домовленістю будматеріалами згідно акту приймання-передачі.
На підтвердження здійснення інвестиції позивачем було видано відповідачу довідку № 21 від 28.01.2015, у якій зазначено, що згідно додаткової угоди № 1 до договору № 0-ЕГ-67 від 21.11.2006 про дольове інвестування у нежитлове будівництво по АДРЕСА_1 , ним була проінвестована квартира АДРЕСА_1 на 7 поверсі у багатоквартирному будинку по АДРЕСА_1 , загальною площею 112,2 кв. м. Загальна проінвестована сума становить 368560 грн., що станом на 27.01.2015 складає 100% вартості.
У зазначеній довідці також вказано, що дана сума є остаточною та перегляду підприємством не підлягає, що  узгоджується з пунктом 1.4. договору в редакції додаткової угоди № 1 від 07.07.2014.
З огляду на усе вищезазначене, враховуючи відсутність встановлення порушеного права позивача, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про не обґрунтованість позовних вимог ТзОВ "Октант-центр".
Посилання скаржника на обставини встановлені в межах справи № 686/19110/17 судом апеляційної інстанції не приймається до уваги з огляду на те, що в подальшому, під час нового апеляційного розгляду даної справи, постановою Хмельницького апеляційного суду від 26.03.2020 було прийнято відмову ОСОБА_1 від позову у справі № 686/19110/17 за позовом ОСОБА_1 до ЖБК "Подільський край", за участі третьої особи - ТзОВ "Октант-Центр" про зобов`язання вчинити дії. Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22.08.2018 визнано не чинним. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ЖБК "Подільський край" про зобов`язання вчинити дії закрито, з огляду на що усі рішення судів прийняті у межах даної справи не несуть жодних юридичних наслідків.
Окрім того, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи скаржника про те, що  на момент видачі довідки про повне виконання умов договору про дольове інвестування у житлове будівництво № 0-ЕГ-67 від 21.11.2006 та складання акту приймання-передачі будівельних матеріалів, у товариства були відсутні будь-які працевлаштовані працівники, в тому числі і керівник і головний бухгалтер, оскільки у своєму ж позові позивач визнавав та посилався на той факт, що керівника ТзОВ "Октант-Центр" ОСОБА_5 було усунуто з посади керівника товариства саме 17.03.2016.
Також, слід зазначити, що як встановлено судом, відповідач ОСОБА_1 , самим же позивачем ТзОВ "Октант-Центр" був включений під № 13 до переліку фізичних осіб, кошти яких залучалися та сплаченні 100% на інвестування будівництва будинку АДРЕСА_1. 
В інформаційній довідці ТзОВ "Октант-Центр" № 20/10-01 від 20.10.2016 зазначено, що у ТзОВ "Октант-Центр", яке є правонаступником ЗАТ "Октант", відсутні відомості та документальне підтвердження щодо внесення в касу або на рахунки позивача грошових коштів відповідачем ОСОБА_1 .
Вказане твердження суд вважає не обґрунтованим з огляду на наступне.
В силу ч. 1 ст. 182 ЦК України (в редакції чинній на момент укладення інвестиційного договору), право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
За змістом ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Статтею 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державна реєстрація прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Отже, реєстрація права власності на нерухоме майно є лише офіційним визнанням права власності з боку держави.
Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 2 Закону України "Про інвестиційну діяльність", інвестиційною діяльністю є сукупність практичних дій громадян, юридичних осіб і держави щодо реалізації інвестицій. Інвестиційна діяльність провадиться на основі інвестування, що здійснюється громадянами, недержавними підприємствами, господарськими асоціаціями, спілками і товариствами, а також громадськими і релігійними організаціями, іншими юридичними особами, заснованими на колективній власності.
В силу ч. 1 ст. 9 цього Закону, основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб`єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода).
Частиною 5 ст. 7 цього Закону передбачено, що інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об`єктами та результатами інвестицій, враховуючи реінвестиції та торговельні операції на території України, відповідно до законодавчих актів України.
Тобто право власності інвестора на об`єкт його інвестування є чітко встановленим чинним законодавством України та не потребує додаткового його визнання судом.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є договори та інші правочини.
Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 202 ЦК України).
Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).
Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.09.2021 у справі № 359/5719/17 (провадження № 14-8цс21) зазначено, що нормами законодавства встановлено первинний спосіб набуття права власності на річ, на яку раніше не було і не могло бути встановлене право власності інших осіб. Саме інвестор як особа, за кошти якої і на підставі договору з яким був споруджений об`єкт інвестування, є особою, якою набувається первісне право власності на новостворений об`єкт інвестування. Інвестор після виконання умов інвестування набуває майнові права (тотожні праву власності) на цей об`єкт і після завершення будівництва об`єкта нерухомості набуває права власності на об`єкт інвестування як первісний власник шляхом проведення державної реєстрації речових прав на зазначений об`єкт за собою (пункти 92, 93, 95 постанови). 
Новостворене нерухоме майно стає об`єктом цивільних правовідносин з моменту завершення будівництва, прийняття до експлуатації або державної реєстрації без урахування того, який суб`єкт цивільних правовідносин здійснив такі дії та на якого суб`єкта або сторону договору зареєстровано новостворене майно (постанова Верховного Суду від 20.11.2019 у справі № 608/614/15-ц).
Як встановлено судами і зазначено вище, у довідці ТзОВ "Октант-центр" від 28.01.2015 № 21, виданій ОСОБА_1 , вказано, що відповідно до договору про дольове інвестування у житлове будівництво, укладеного між ОСОБА_1 та ЗАТ "Октант", а саме договору № 0-ЕГ-67 від 21.11.2006 та додаткової угоди №1 від 07.07.2014, ОСОБА_1 проінвестував житлову площу (квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 112,2 кв.м. Станом на 27.01.2015 року загальна проінвестована сума становить 368560 грн., що дорівнює 100% загальної вартості згідно з додатковою угодою. Дана сума є остаточною та перегляду підприємством не підлягає.
Судом констатується, що обставини, які зазначені у вищезазначених документах, позивачем не спростовано, їх підробка чи недостовірність належними та достатніми доказами не підтверджені. Інші обґрунтування зазначені позивачем у апеляційній скарзі також не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції. 
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, належними та допустимими доказами, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13, ст. 74 ГПК України). 
Колегія суддів вважає, що Господарський суд Хмельницької області розглянув справу у відповідності до вимог чинного законодавства, давши належну оцінку наявним у матеріалах справи доказам, вірно та точно встановив усі обставини справи, а також надав належну правову оцінку доводам сторін у справі, зокрема зробив відповідні висновки та належним чином обґрунтував своє рішення.
За результатами розгляду апеляційної скарги ТзОВ "Октант-Центр", судова колегія дійшла висновку про те, що остання не підлягає задоволенню, оскільки наведені скаржником аргументи не спростовують правильних висновків суду першої інстанції. За таких обставин рішення Господарського суду Хмельницької області від 26.07.2023 у справі № 924/159/14 (924/662/23) слід залишити без змін.
В силу ст. 129 ГПК України понесені скаржником судові витрати за розгляд апеляційної скарги у даній справі покладаються на останнього.
Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Октант-Центр" залишити без задоволення. 
Рішення Господарського суду Хмельницької області від 26 липня 2023 року у справі № 924/159/14 (924/662/23) залишити без змін.  
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
Справу № 924/159/14 (924/662/23) повернути Господарському суду Хмельницької області.

Повний текст рішення складено "24" листопада 2023 року.

Головуючий  суддя                                                                      Тимошенко О.М. 

Суддя                                                                                              Коломис В.В.  

Суддя                                                                                              Крейбух О.Г.