ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 641/9193/19  Номер провадження 22-ц/814/506/23	Головуючий у 1-й інстанції Фанда О.А.  Доповідач ап. інст. Триголов В. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2023 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Триголов В.М.
суддів: Дорош А.І., Лобов О.А.
секретар: Кириченко В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Комінтернівського районного суду м.Харкова від 01 лютого 2022 року по справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції
В С Т А Н О В И В:
У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця, яка була мотивована тим, що на виконанні Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області перебуває судовий наказ № 641/9193/19 виданий 3 грудня 2019 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 заробітку платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 7 листопада 2019 року і до повноліття дитини.
Скаржник зазначає, що ще до відкриття виконавчого провадження він у добровільному порядку сплачував аліменти.
21 вересня 2020 року державним виконавцем було проведено розрахунок заборгованості по аліментам та встановлено, що станом на 7 листопада 2019 року сума переплати по аліментам становить 28400 грн. Однак 16 липня 2021 року ОСОБА_1 отримав від державного виконавця розрахунок заборгованості станом на 07 листопада 2021 року, в якому переплата вже була відсутня, натомість встановлено наявність заборгованості.
У зв`язку із чим ОСОБА_1 просив визнати дії державного виконавця зі списання суми переплати у розмірі 28400 грн станом на 07 листопада 2019 року незаконними та зобов`язати державного виконавця зробити перерахунок сплачених ним аліментів, згідно якого станом на 07 листопада 2019 року сума переплати по аліментам складає 28400 грн.
Ухвалою Комінтернівського районного суду міста Харкова від 01 лютого 2022 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відмовлено.
Непогодившись із таким рішенням його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 .. Скарга мотивована тим, що станом на 07 листопада 2019 року у ОСОБА_1 була наявна переплата по аліментах , що складала 28 400 грн., проте 16.07.2021 скаржник отримав розрахунок заборгованості по аліментам згідно якого станом на 07.11.2019 переплата відсутня.
Апелянт вважає, що державним виконавцем діями щодо нарахування заборгованості порушено закон і незаконно списано суму переплати по аліментах у розмірі 28 400,00 грн. за період до 07 листопада 2019 року.
Зважаючи на викладене ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Комінтернівського районного суду міста Харкова від 01 січня 2022 року , та ухвалити нову якою задовольнити його скаргу на дії державного виконавця.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до слідуючого висновку.
Судовим розглядом встановлено, що на виконанні Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області перебуває судовий наказ № 641/9193/19 виданий 3 грудня 2019 року про стягнення з заявника на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 заробітку платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 7 листопада 2019 року і до повноліття дитини.
23 грудня 2019 року державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області відкрито виконавче провадження з примусового виконання судового наказу.
Згідно розрахунку державного виконавця від 30 липня 2020 року заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів станом на 30 липня 2020 року становить 20425,88 грн.
При цьому до скарги ОСОБА_1 надано копію розрахунку державного виконавця заборгованості по аліментам станом на 7 листопада 2019 року, де встановлено наявність переплати по аліментам в розмірі 28400 грн.
Згідно пояснень державного виконавця, державним виконавцем помилково враховано платежі, які були здійснені боржником до 7 листопада 2019 року, тобто до початку примусового стягнення.
31 травня 2021 року державним виконавцем розраховано заборгованість по аліментам відносно ОСОБА_1 та встановлено наявність заборгованості в розмірі 27396,80 грн.
Станом на 28 грудня 2021 року заборгованість боржника становить 39139,90 грн.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року№ 1404-VIII(далі - Закон № 1404-VIII) передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.
У частині першій статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
За змістом статті 8 Закону України «Про виконавче провадження», реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України.
Рішення виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби виготовляються за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження. У разі тимчасової відсутності доступу до автоматизованої системи допускається виготовлення документів на паперових носіях з подальшим обов`язковим внесенням їх до автоматизованої системи не пізніше наступного робочого дня після відновлення її роботи.
Згідно ч. 4 ст. 71 цього Закону, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті.Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі:
1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача;
2) подання заяви стягувачем або боржником;
3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи;
4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби;
5) закінчення виконавчого провадження.
У відповідності до пунктів 4, 7 Розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року за №512/5, розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та(або)розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.
Заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом (стаття 195 СК України).
Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 904/7326/17 (провадження № 12-197гс18) вказано, що право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду на підставі статті 339 ГПК України пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця.
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2020 року в справі № 641/7824/18 (провадження № 61-10355св19) зазначено, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим.
В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 вересня 2021 року у справі № 2607/386/2012 (провадження № 61-13617св21) зроблено висновок, що «суд першої інстанції встановив, що боржником не надано доказів, що банківські картки, на які здійснювався переказ грошових коштів, належать стягувачу. Крім того електронні перекази за допомогою поштового зв`язку не містять жодних відомостей про тип, призначення платежу. Суд першої інстанції також не встановив, що перераховані кошти є аліментами із зазначенням будь-яких слів, словосполучення які б свідчили про це, а не є добровільною участю батька у витратах на дітей чи участі в інших витратах колишньої дружини та їх дітей. Боржником не надано доказів, що він сплачував аліменти у порядку, передбаченому пунктом 4 мирової угоди; за таких обставин суд першої інстанції зробив правильний висновок про правомірність дій державного виконавця та відсутність підстав для задоволення скарги. Натомість суд апеляційної інстанції скасував законну та обґрунтовану ухвалу суду першої інстанції».
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Мотивуючи свою скаргу ОСОБА_1 , посилався на те , що у нього була наявна переплата , що також підтверджено перерахунком по аліментам згідно якого станом на 07 листопада 2019 року у скаржника наявна переплата у сумі 28 400 грн. 
Проте , вказана переплата, згідно доказів наданих виконавцем та пояснень виконавця зарахована помилково , адже було зараховано кошти , що були сплачені ОСОБА_1 до початку примусового стягнення .
Суд першої інстанції встановив, що оспорюваний розрахунок заборгованості є законним та обґрунтованим, він здійснений, виходячи із норм законодавства та не суперечить їм.
Дослідивши матеріали справи , колегія суддів зауважує, що сам факт сплати аліментів до примусового виконання не може бути безумовним підтвердженням наявності переплати та незаконності дій державного виконавця . 
Адже скаржником не доведено , що із сум сплачених останнім до 07 листопада 2019 року виникла реальна переплата . Здійснення виконавцем хибного розрахунку , згідно якого ОСОБА_1 має переплату та в подальшому вірний перерахунок виконавцем сплачених боржником коштів не дає суду підстав вважати дії державного виконавця незаконним та зобов`язувати останнього здійснювати перерахунок сплачених ОСОБА_1 аліментів.
Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні скарги є законними і обгрунтованими, відповідають обставинам справи та положенням матеріального і процесуального закону. 
Наведене свідчить, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦІК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 382 ЦПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Комінтернівського районного суду м.Харкова від 01 лютого 2022 року– залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя:  В.М. Триголов

Судді:  А.І. Дорош

О.А. Лобов