П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
28 листопада 2023 року                                                                               м. Київ
 
Справа №759/16532/22
Апеляційне провадження №22-ц/824/9327/2023
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:                   судді-доповідача       Соколової В.В.
                                      суддів:                       Нежури В.А., Поліщук Н.В.
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва постановлену під головуванням судді Ул`яновської О.В., 20 квітня 2023 року в м. Києві, у справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП,
 
В С Т А Н О В И В
 
У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому  просив стягнути з ТдВ «Страхова група «Оберіг» на його користь 54515,15 грн  та вирішити питання про розподіл судових витрат.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 23 липня 2022 року у м. Києві на вул. Кільцева дорога, 1, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Skoda Octavia, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу (мотоцикла) Honda CВ 500 ХА, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2022 року у справі №759/12392/22 встановлено, що ДТП трапилася у зв`язку з порушенням ОСОБА_2 Правил дорожнього руху України. Також, вказаною ухвалою встановлено, що ОСОБА_2 відшкодовано шкоду, за виключенням частки відповідальності страхової компанії.
На дату вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки Skoda Octavia, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 була застрахована за полісом № АР/002999426 ТдВ «Страхова група «Оберіг».
Внаслідок вказаної ДТП позивачу було завдано тілесні ушкодження, а його транспортному засобу марки «Honda», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , - механічні ушкодження. Відповідача було повідомлено про настання страхового випадку, у зв'язку з чим останнім було оглянуто транспортний засіб марки «Honda», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , та розпочато страхову справу, однак вартість завданого матеріального збитку не визначено, що підтверджується листом № 1011-06 від 10 листопада 2022 року. 
У зв`язку з зазначеним та з метою визначення розміру збитку, завданого позивачу внаслідок вказаної ДТП, останній звернувся до судового експерта, згідно з висновком якого від 31 жовтня 2022 року за № 2008 встановлено, що розмір матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди складає 54515,15 грн. 
За вказаних обставин, а також посилаючись на положення ст.ст. 1166, 1188, 1192 ЦК України та ст.ст. 22, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач звернувся до суду з цим позовом, який просив задовольнити у повному обсязі.
Також, у позовній заяві позивач зазначав, що ним було понесено витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,5 грн, витрати за проведення експертизи у розмірі 4700 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу, орієнтовний розмір яких у суді першої інстанції складає 30000 грн. 
 
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 06 березня 2023 року задоволені позовні вимоги ОСОБА_3 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. 
Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» на користь ОСОБА_1  суму страхового відшкодування у розмірі 54515,15 грн, витрати, пов`язані з проведення експертизи у розмірі 4700 грн та  судовий збір у розмірі 992,00 грн. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач виконав всі обов`язки, покладені на нього Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», надав належні та допустимі докази суми вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу на загальну суму 54515,15 грн, а тому має право отримати безпосередньо від відповідача непокриту суму страхового відшкодування (а.с.107-111).
 
20 березня 2023 року до суду першої інстанції надійшло клопотання представника позивача - адвоката Голяра І.С., в якому він просив вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом цієї  справи  та стягнути з ТдВ «СГ «Оберіг» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 32500 грн та витрати, пов'язані з проведенням експертизи у розмірі 4700,00 грн
29 березня 2023 року до суду надійшло клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.
17 квітня 2023 року до суду надійшло клопотання представника позивача - адвоката Голяра І.С. про вирішення питання про розподіл судових витрат понесених у зв'язку з розглядом цієї справи, шляхом ухвалення додаткового рішення про стягнення з ТдВ «СГ «Оберіг» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 41250 грн. 
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 20 квітня 2023 року відмовлено у прийнятті додаткового рішення за заявою представника позивача - адвоката Голяра І.С. в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про вирішення питань розподілу судових витрат.
Постановляючи вказану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять належних доказів того, що позивач сплачував витрати на правничу допомогу, а документи, надані представником позивача, не містять належних та допустимих доказів оплати послуг (а.с.184-187).
 
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 21 квітня 2023 року відмовлено у прийнятті додаткового рішення за заявою представника позивача - адвоката Голяра І.С. в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про вирішення питань розподілу судових витрат.
Постановляючи вказану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять належних доказів того, що позивач сплачував витрати на правничу допомогу, а документи, надані представником позивача, не містять належних та допустимих доказів оплати послуг (а.с.189-192).
 
Відповідач не погодився з рішенням суду від 06 березня 2023 року, представником подана апеляційна скарга, в якій вона посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить вказане рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. 
В доводах апеляційної скарги представник відповідача вказує на те, що у відповідності до положень ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» заявлена у позові сума страхового відшкодування має бути зменшена на суму ПДВ, яка відповідно до висновку експерта становить 9085,86 грн. При цьому, представник також вказує на відсутність обов`язку відшкодовувати витрати на проведення експертизи, оскільки у строки, встановлені ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», було здійснено огляд пошкодженого транспортного засобу позивача. А звернення позивача до суду для вирішення питання виплати страхового відшкодування, без попереднього звернення з вказаним питанням до страховика, не може нести жодних юридичних наслідків для відповідача, у тому числі, щодо відшкодування витрат на проведення експертизи.
Також, зазначає, що на момент подання апеляційної скарги очікує понести витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн (а.с.197-199).
 
Позивач не погодився з постановленими судом першої інстанції ухвалами щодо вирішення питання судових витрат, ним подані дві апеляційні скарги на кожну з ухвал. 
В апеляційній скарзі на ухвалу суду першої інстанції від 20 квітня 2023 року позивач, вказує на неврахування судом першої інстанції того, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено та посилаючись на порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати цю ухвалу в частині відмови у прийнятті додаткового рішення щодо вирішення питання про розподіл судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу, і ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити клопотання позивача про вирішення питання розподілу судових витрат та стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 32500,00 грн  (а.с.224-231).
В обґрунтування доводів апеляційної скарги на ухвалу від 21 квітня 2023 року позивач також вказує на неврахування судом першої інстанції того, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачені. Тому позивач, посилаючись на порушення норм процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати ухвалу суду від 21 квітня 2023 року в частині відмови у прийнятті додаткового рішення щодо вирішення питання про розподіл судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу, ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити клопотання позивача про вирішення питання розподілу судових витрат та стягнути з відповідача на його корить витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 41250,00 грн  (а.с.208-215).
 
У відзиві на апеляційну скаргу відповідача на рішення суду першої інстанції позивач просив залишити оскаржуване рішення без змін, посилаючись на те, що відповідачем не доведено, що вартість відновлювального ремонту на суму 54515,15 грн збільшено на суму ПДВ, оскільки висновок експерта № 2008 від 31 жовтня 2022 року не містить розрахунок суми відновлювального ремонту з ПДВ та без ПДВ, і виділення суми ПДВ. Також, вказує про правильність висновків суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача на його користь витрат на проведення експертизи, оскільки відповідач, усупереч вимог ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не визначив розмір шкоди (збитків). 
 
У відзивах на апеляційні скарги позивача на ухвали суду першої інстанції від 20 квітня 2023 року та 21 квітня 2023 року відповідач просив залишити оскаржувані ухвали без змін, посилаючись на те, що апелянтом не надано жодних доказів здійснення витрат на правову допомогу. При цьому, зазначає, що оскільки ТдВ «СГ «Оберіг» було позбавлено права добровільно здійснити страхове відшкодування на користь позивача, позовні вимоги до страхової компанії є передчасними, а заявлені судові витрати - неправомірними.
 
У порядку ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
 
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення та ухвал в межах доводів апеляційних скарг, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.
 
По суті спору судом встановлено, що 23 липня 2022 року приблизно о 18 год. 00 хв. у м. Києві на Кільцевій дорозі, 1, сталася ДТП за участю водія ОСОБА_2 , який керував автомобілем «Шкода Октавія», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та транспортного засобу (мотоцикла) марки «Хонда СВ500ХА», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .
Вказані обставини встановлені судом в ухвалі  Святошинського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2022 року у кримінальній справі № 759/12393/22, в якій ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 286 КК України та звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням обвинувального із потерпілим. Також, цією ухвалою встановлено, що ОСОБА_2 відшкодовано шкоду, за виключенням частки страхової компанії, а позивач своєю заявою підтвердив наявність даного факту (а.с.45-46).
На дату вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки Skoda Octavia, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 була застрахована за полісом № АР/002999426 ТдВ «Стахова Група «Оберіг» (а.с.57).
Відповідача було повідомлено про настання страхового випадку 26 липня 2023 року, у зв'язку з чим останнім було оглянуто транспортний засіб марки «Honda», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ,  розпочато страхову справу, однак суму відшкодування не затверджена, рішення по страховій справі не прийнято, що визнається ним у листі за вих. № 1011-06 від 10 листопада 2022 року (а.с.66).
У зв'язку з зазначеним та з метою визначення розміру збитку, завданого позивачу внаслідок вказаної ДТП, останній звернувся до судового експерта Абрамкіна Б.П., згідно з висновком якого від 31 жовтня 2022 року за № 2008 встановлено, що розмір матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що трапилася 23 липня 2022 року, внаслідок якої було пошкоджено мотоцикл Honda CD500ХА, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 54515,15 грн (а.с.9-37) За проведення експертизи позивач сплатив 4700,00 грн, що підтверджується квитанцією №113054840 від 07 жовтня 2022 року (а.с.42).
 
Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно з п. 3 ч.1  ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. 
Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.
В порядку ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
В порядку ч.2  ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Пунктом 1 ч. 1 ст.1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно з  ст.1194 ЦК України в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
У відповідності до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяною життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 цього Закону).
Положеннями ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Згідно із ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортному засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:
у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна;
у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати)
Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.
Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
За ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В порядку визначеному ч.ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.  Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
 
Згідно із ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц  роз`яснено, що  стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. 
Аналогічні висновки викладені Верховним Судом і в постановах від 30 січня 2019 року  у справі № 755/9320/15-ц, від 24 лютого 2020 року у справі № 707/2727/18 та інших, що свідчить про усталену судову практику у таких правовідносинах.
У постанові від 22 лютого 2022 року у справі № 201/16373/16-ц (провадження № 14-27цс21), Велика Палата Верховного Суду, у пунктах 136, 137 указаної постанови зазначила, що Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми, а у випадку, зазначеному у пункті 80 цієї постанови - винною особою.
Уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов'язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов'язку страхувальника, який завдав шкоди (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц, від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц.
 
Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 11 грудня 2019 року у справі №465/4287/15, з приводу виплати страхового відшкодування вказала, що особа, яка вимагає такої виплати, на власний розсуд може звернутись із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у ст. 35 Закону, чи звернутись безпосередньо до суду. У будь-якому разі строк звернення обмежується щодо стягнення майнової шкоди річним строком. У разі звернення із заявою безпосередньо до суду, страховик з цього моменту має діяти відповідно до ст. 36 Закону та не позбавлений можливості, у разі відсутності заперечень проти позову, його визнати та сплатити страхове відшкодування.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 06 липня 2018 року у справі № 924/675/17, визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру виходять з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.
Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 22 квітня 2019 року у справі №761/14285/16-ц, жодним нормативно-правовим актом України не передбачено обов`язок потерпілого надати акт виконаних робіт, тоді як розмір понесених збитків підтверджується висновком експертизи.
Однак, Верховний Суд у постанові від 11 вересня 2019 року у справі №570/5521/16-ц вказав на те, що всі операції з надання послуг із страхування, в тому числі пов`язані з компенсацією страховиком збитків, понесених потерпілим при настанні страхового випадку, не є об`єктом оподаткування ПДВ. В зв`язку з чим, за загальним правилом, як при визначенні розміру страхових платежів, так і при визначенні розміру матеріального збитку чи страхової виплати, підлягаючи до відшкодування страхувальнику чи безпосередньо потерпілій особі (пункт 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), податок на додану вартість не нараховується, окремим рядком не виділяється та страховики не є платниками ПДВ по таким операціям.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 28 лютого 2018 року у справі №757/22706/15-ц вказав, що у випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику, виплата здійснюється без податку на додану вартість, який повертається страхувальнику після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає ПДВ, в межах суми страхового відшкодування.
Верховний Суд у постановах від 11 лютого 2022 року у справі № 947/22756/19,  від 07 липня 2021 року у справі №420/370/19, від 02 жовтня 2018 року у справі №910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17 неодноразово наголошував на необхідності застосування категорія стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у рішенні від 23 серпня 2016 року у справі «Дж. К.» та інші проти Швеції» зазначив, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника вимога цього заявника заслуговує довіри».
 
З наведених обставин справи вибачається, що знайшли своє підтвердження обставини дорожньо-транспортної пригоди 23 липня 2022 року, за участю транспортного засобу (мотоцикла) марки «Хонда СВ500ХА», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , належного позивачу та транспортного засобу  «Шкода Октавія», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , який був визнаний винним у вчиненні даної пригоди. 
Ці обставини встановлені судовим рішенням у кримінальній справі відносно ОСОБА_2 , тому доведенню в рамках розгляду даної справи не підлягають. Вони не заперечуються і відповідачем в доводах апеляційної скарги.
Позивач на підставі правовідносин за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів укладеного між відповідачем та ОСОБА_2 , звернувся до відповідача з повідомленням про подію, яка має ознаки страхового випадку, однак відповідач здійснивши огляд ТЗ позивача, не визначив суму страхового відшкодування, не прийняв рішення про її виплату та не здійснив її виплату у строки визначені Законом. 
Таким чином, позивач виконав всі обов`язки, покладені на нього Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», надав належні та допустимі докази суми вартості для відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, а відповідач своїх зобов`язань не виконав, що ним фактично не заперечувалось в ході розгляду справи.  Тому суд першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого висновку про те, що позивач має право отримати безпосередньо від відповідача непокриту суму страхового відшкодування, розмір якої визначений у висновку оцінювача. Однак, виходячи  з положень  п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,  сума оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість у разі відсутності документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.
Отже, враховуючи відсутність у матеріалів справи доказів на підтвердження факту оплати позивачем ремонту пошкодженого транспортного засобу і, відповідно, доказів оплати податку на додану вартість, колегія суддів погоджується з доводами відповідача про те, що розмір страхового відшкодування, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, слід розраховувати шляхом вирахування ПДВ з оціненої шкоди, наступним чином: ПДВ = 54515,15 грн / 1,20 * 0,20 = 9085,86 грн. Сума оціненої шкоди без ПДВ: 54515,15 грн - 9085,86 грн = 46429,29 грн.  
В апеляційній скарзі відповідач вказує на відсутність у страхової компанії обов`язку відшкодовувати витрати на проведення експертизи. Колегія суддів відхиляє вказані доводи відповідача, адже будь-яких доказів, які б підтверджували що відповідач у відповідності до положень ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначив розмір збитків, завданих позивачу, як власнику пошкодженого транспортного засобу, матеріали справи не містять. Натомість, для забезпечення дотримання вимог ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач самостійно замовив визначення розміру матеріального збитку, завданого йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що трапилась 23 липня 2022 року, та сплатив за проведення експертизи 4700,00 грн, що підтверджується квитанцією № 113054840, що також є його збитками які піддягають до відшкодування.
Пунктом 2 ч.1 ст. 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, про наявність правових підстав для часткового задоволення апеляційної скарги відповідача та зміни судового рішення шляхом зменшення розміру стягнутої з відповідача на користь позивача суми страхового відшкодування з 54 515,15 грн до 46429,29  грн. 
 
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як передбачено ч.13 ст. 141, ч. 1 ст. 382 ЦПК України, у випадку скасування або зміни судового рішення суд апеляційної інстанції здійснюється розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
 
За вказаних обставин, зменшенню підлягають й судові витрати, стягнуті з відповідача на користь позивача, а саме: сума судового збору підлягає зменшенню з 992,4 грн до 845,2 грн, а витрати на проведення експертизи - з 4700 грн до 4002 грн, що є пропорційним до розміру задоволених позовних вимог. 
Також, оскільки колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 248,25 грн, що є пропорційним до задоволених вимог апеляційної скарги.
 
Щодо вимог апеляційних скарг позивача на ухвали суду першої інстанції про відмову в ухваленні додаткових рішень у справі про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, слід зазначити наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач просив суд у своїх заявах стягнути з відповідача на його користь понесені витрати на правничу допомогу, які виникли у зв`язку розглядом справи Святошинським районним судом м. Києва, у загальному розмірі 41250 грн. 
При цьому, на підтвердження понесених витрат на правову допомогу у заявленому розмірі позивачем було надано до суду наступні документи:
- копію Договору про надання правничої допомоги № 1001/0422 від 04 жовтня 2022 року, укладеного між ОСОБА_1 та АБ «Голяр і партнери», відповідно до розділу 1 якого виконавець зобов`язується на умовах та в порядку, передбаченим цим Договором, надавати замовнику правничу (правову) допомогу, а замовник зобов`язується оплачувати замовлені послуги, на умовах цього Договору. Відповідно до цього договору виконавець надає наступні юридичні послуги: представництво, захист, забезпечення реалізації прав та інтересів замовника у страхових компаніях, підприємствах, установах,організаціях незалежно від форми власності, в місцевих судах всіх юрисдикцій, апеляційних судах, Верховному Суді, перед фізичними та юридичними особами, пов`язаних з завданням замовнику шкоди, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 23 липня 2022 року в м. Києві, на вул. Кільцева дорога, 1;
- копію протоколу погодження договірної ціни № 1 від 04 жовтня 2022 року до Договору № 1001/0422 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 04 жовтня 2022 року, відповідно до якої сторони погодили наступне: обчислення вартості правничої допомоги поза судовим засіданням здійснюється з розрахунку вартості години роботи в розмірі 2500 грн; вартість участі в судовому засіданні або прибуття адвоката на призначене судове засідання (в тому числі попереднє) в розмірі 2500 грн, не залежно від тривалості такого засідання та не залежно від того чи відбулося таке засідання; оплата правничої допомоги здійснюється замовником протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати набрання рішенням суду законної сили по суті справи; підставою для оплати правничої допомоги є підписаний або погоджений сторонами Акт наданих послуг та Рахунок, які надаються (надсилаються) замовнику виконавцем;
- копію Акту наданих послуг №1 від 02 березня 2023 року за договором про надання правничої (правової) допомоги № 1001/0422 від 04 жовтня 2022 року, згідно з яким виконавцем надано, замовником прийнято послуги з професійної правничої допомоги за Договором щодо представництва замовника, захисту, забезпечення його прав та інтересів, пов`язаних з завданням замовнику шкоди, внаслідок ДТП, що сталася 23 липня 2022 року, на загальну суму 32500,00 грн (а.с.124);
- копію рахунку № 001-1001/0422 від 02 березня 2023 року на суму 32500,00 грн;
- копію Акту наданих послуг №2 від 11 квітня 2023 року за договором про надання правничої (правової) допомоги № 1001/0422 від 04 жовтня 2022 року, згідно з яким виконавцем надано, а замовником прийнято послуги з професійної правничої допомоги за договором щодо представництва замовника, захисту, забезпечення реалізації його прав та інтересів, пов`язаних з завданням замовнику шкоди, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 23 липня 2022 року, на загальну суму 8750,00 грн (а.с.168);
- копію рахунку № 002-1001/0422 від 11 квітня 2022 року на суму 8750,00 грн. 
 
Статтею 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на правову допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Статтею 131-2 Конституції України визначено, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.
Згідно зі ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
У відповідності до ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Договором про надання правової допомоги є домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України«Про адвокатуру і адвокатську діяльність»).
За приписами ч.3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Разом з тим, за змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критеріїв реальності понесення адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, про захист прав людини заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними та неминучими, а їхній розмір - обгрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).
Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні, а й у разі вчинення інших дій за його межами. 
Аналогічний правовий висновок викладено й у постанові Верховного Суду від 17.10.2018 року у справі №301/1894/17.
 
Дослідивши надані стороною позивача докази на понесення ним судових витрат на правничу допомогу, перелік наданих послуг та обсяг робіт, виконаних в межах договору про надання правової допомоги, колегія суддів, з урахуванням зменшення розміру стягнутої на його користь суми страхового відшкодування з 54515,15 грн до 46429,29 грн, приходить до висновку,  що позивач має право на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. 
Висновок суду першої інстанції про те, що за відсутністю у матеріалах справи належних та допустимих доказів оплати позивачем наданих адвокатом послуг він не має право на їх відшкодування відповідачем, суд вважає безпідставними, оскільки витрати на професійну допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від  того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 28 вересня 2021 року по справі №160/12268/19. 
Разом з тим, заперечуючи проти заявленого позивачем розміру понесених ним витрат під час розгляду справи судом першої інстанції, відповідачем було подано до суду першої інстанції клопотання про зменшення розміру таких витрат, які підлягають розподілу між сторонами, урахувавши критерії співмірності та розумності їх розміру, а також складності справи.
Аналізуючи докази на підтвердження заявленого розміру судових витрат, понесених на оплату професійної правничої допомоги, а також враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, а також їх пропорційності до предмета спору, складність справи, виконані роботи, колегія суддів, з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи, приходить до висновку про необхідність зменшення їх розміру до 20000,00 грн. 
 
Пунктом 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Частиною 1 ст. 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ухвали суду першої інстанції підлягають скасуванню з ухваленням нового судового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн. 
Також, на стадії апеляційного перегляду справи, 28 червня 2023 року до суду надійшла заява представника позивача, в якій він просив вирішити питання про розподіл судових витрат, що виникли у зв`язку з апеляційним переглядом судових рішень, та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 28750 грн. 
На підтвердження понесених витрат представником позивача подано до суду наступні документи:
- копію договору про надання професійної (правничої) допомоги № 1001/0422 від 04 жовтня 2022 року;
- копію протоколу погодження договірної ціни № 1 від 04 жовтня 2022 року до Договору № 1001/0422 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 04 жовтня 2022 року;
- копію Акту наданих послуг від 22 червня 2023 року за договором про надання правничої (правової) допомоги № 1001/0422 від 04 жовтня 2022 року, згідно з яким виконавцем надано, а замовником прийнято послуги з професійної правничої допомоги за Договором щодо представництва інтересів замовника, захисту, забезпечення реалізації його прав та інтересів, пов`язаних з завданням замовнику шкоди, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 23 липня 2022 року, на загальну суму 28750 грн;
- копію рахунку № 003-1001/0422 від 22 червня 2023 року.
При цьому, клопотань щодо зменшення заявлених позивачем до стягнення витрат на правничу допомогу, стороною відповідача надано не було.
За вказаних обставин, а також враховуючи те, що суд не може за власною ініціативою зменшити витрати на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої, зацікавленої сторони, суд апеляційної інстанції, дослідивши надані стороною позивача докази на понесення ним судових витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, перелік наданих послуг та обсяг робіт, виконаних в межах договору про надання правової допомоги, колегія суддів приходить до висновку,  що з  відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 15000 грн, пропорційно до задоволених вимог апеляційних скарг обох сторін у справі.
 
Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції
 
П О С Т А Н О В И В
 
Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» - задовольнити частково.
Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 06 березня 2023 року - змінити, у зв`язку з чим викласти резолютивну частину рішення суду в наступній редакції:
Позовні вимоги ОСОБА_3 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП - задовольнити частково. 
Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі 46429, 29 грн, витрати, пов'язані з проведення експертизи у розмірі 4002, 81 грн та  судовий збір у розмірі 845, 20 грн. 
В іншій частині рішення суду - залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 248, 25 грн.
Апеляційні скарги ОСОБА_1 на ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 20 квітня 2023 року та від 21 квітня 2023 року - задовольнити частково.
Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 20 квітня 2023 року та ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 21 квітня 2023 року - скасувати та постановити нове судове рішення 
Заяви ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції - задовольнити частково.
Стягнути з  Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції у розмірі 20000,00 грн. 
У задоволенні решти вимог заяв - відмовити.
Стягнути з  Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 15000,00 грн.
 
Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).
Відповідач: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова Група «Оберіг» (код ЄДРПОУ 39433769, місцезнаходження: м. Київ, вул. Васильківська, 14).
 
Постанова  набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач                                                                   В.В. Соколова                                                                     
Судді                                                                                       В.А. Нежура
 
                                                                                                 Н.В. Поліщук