КИЇВСЬКИЙ   АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД
 
єдиний унікальний номер справи: 758/2662/23
номер апеляційного провадження №22-ц/824/11996/2023

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М                            У К Р А Ї Н И
 
09 листопада 2023року                                                                                   м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
                      судді - доповідача                       Білич І.М.
                      суддів                                            Мостова Г.І., Слюсар Т.А.
 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Поліщука Романа Миколайовича на додаткове рішення Подільського районного суду міста Києва від 02 червня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Подільського районного суду міста Києва Якимець О. І.,
у цивільній справі № 758/2662/23 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальності «Біо-Фарм Агротрейд ЛТД» про розірвання трудового договору, визнання повноважень припиненими, зобов`язати внести записи до трудової книжки, -
в с т а н о в и л а:
 
У березні 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Поліщук Р.М. звернувся до суду з позовом до ТОВ «Біо-Фарм Агротрейд ЛТД» за результатами розгляду якого, просив: визнати припиненими трудові відносини між сторонами з 11 жовтня 2022 року у зв`язку із звільненням позивача із займаної посади комерційного директора ТОВ «Біо-Фарм Агротрейд ЛТД» на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України; розірвати трудовий договір, який укладений між сторонами, із 11 жовтня 2022 року; зобов`язати відповідача внести до трудової книжки позивача записи про звільнення з посади директора комерційного з 11 жовтня 2022 року.
 
Заочним рішенням Подільського районного суду міста Києва від 05 травня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, визнано припиненими трудові відносини між ОСОБА_1 та ТОВ «Біо-Фарм Агротрейд ЛТД» з 11 жовтня 2022 року у зв`язку із звільненням ОСОБА_1 із займаної посади комерційного директора ТОВ  «Біо-Фарм Агротрейд ЛТД» на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України; розірвано трудовий договір між ОСОБА_1 та ТОВ «Біо-Фарм Агротрейд ЛТД» з 11 жовтня 2022 року. В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ТОВ «Біо-Фарм Агротрейд ЛТД» на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 2 147 грн. 20 коп.
 
У червні 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Поліщук Р.М. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення суду про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у сумі 50 000 грн. Вказуючи, що ухвалюючи заочне рішення від 05 травня 2023 року, судом не було вирішено питання про стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу надану адвокатом Поліщук Р.М. на загальну суму 50 000 грн.
Додатковим рішенням Подільського районного суду міста Києва від 02 червня 2023 року стягнуто з ТОВ «Біо-Фарм Агротрейд ЛТД» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.
 
Не погоджуючись з додатковим рішенням суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Поліщук Р.М. подав апеляційну скаргу за результатами розгляду якої, просив додаткове рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким стягнути на користь позивача витрати на правову допомогу у сумі 50 000 грн.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначаючи, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат з власної ініціативи. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19. Вказуючи, що вирішуючи питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд дослідив подані позивачем докази, перевірив доводи позивача, не взявши до уваги відсутність заперечень відповідача щодо розміру заявлених до стягнення вимог та помилково дійшов висновку про часткове задоволення цієї вимоги. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24 січня 2022 року у справі № 757/36628/16-ц. Також, зазначив попередній орієнтовний розрахунок витрат на правничу допомогу у сумі 20 000 грн., які будуть понесені в суді апеляційної інстанції.
 
22 вересня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшли письмові пояснення згідно яких, відповідач не погоджувавяя з доводами апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення; відмовити позивачу у стягненні витрат на правничу допомогу надану у суді апеляційної інстанції. Вказуючи, що платіжна інструкція не містить реквізитів договору на підставі якого, було здійснено оплату. Акт виконаних робіт не містить вартості наданих послуг. Додаток № 5 від 09 березня 2023 року до договору 228 про надання правової допомоги, не містить розрахунку вартості послуг за годину роботи, в той час, як згідно договору, сторони погодили погодинну оплату вартості послуг. Вважаючи, що вартість витрат на правничу допомогу надану у суді першої інстанції у сумі 50 000 грн. та у суді апеляційної інстанції у сумі 20 000 грн., є завищеною.
 
Відповідно до ч. 1. ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. 
На час розгляду справи до суду апеляційної інстанції сторонами в справі не було надано заперечень щодо розгляду справи в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді - доповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
 
Стягуючи з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у сумі 5 000 грн., суд першої інстанції виходив із часткового задоволення позовних вимог, вказуючи, що саме така сума відповідає критеріям співмірності, обґрунтованості, реальності, розумності та пропорційності до предмета спору.
Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції  повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами  докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон який їх регулює.
 
Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
 
Судом при розгляді справи встановлено, що представництво інтересів ОСОБА_1 у Подільському районному суді міста Києва здійснював адвокат Поліщук Р.М. на підставі ордеру серії АІ № 1361507 від 09 березня 2023 року на підставі договору про надання правової допомоги № 228 від 13 вересня 2022 року.
Згідно договору про надання правової допомоги № 228 від 13 вересня 2022 року, укладеного між адвокатом Поліщук Р.М. та ОСОБА_1 , адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених договором,  а клієнт зобов`язаний сплатити винагороду (гонорар) та витрати, необхідні для виконання його доручень, у порядку та строки обумовлені сторонами у договорі. Розмір винагороди адвоката при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків, визначається сторонами в додатках до цього договору.
09 березня 2023 року між адвокатом Поліщук Р.М. та Смульською Т.С. укладено додаток № 5 «Гонорар. Умови та порядок розрахунків» до договору про надання правової допомоги від 228 від 13 вересня 2023 року, згідно якого, сума винагороди адвоката становить 50 000 грн. 
30 березня 2023 року адвокатом Поліщук Р.М. та Смульською Т.С. підписано акт виконаних робіт, згідно якого, адвокатом було надано клієнту наступні юридичні послуги: підготовка, написання та подання позовної заяви.
Згідно платіжної інструкції від 30 березня 2023 року ОСОБА_1 сплатила на рахунок Поліщука Р.М. кошти за договором № 228 про надання правової допомоги у сумі 50 000 грн.
 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Частиною 1 ст. 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Згідно ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. 
Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 174 ЦПК України).
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
 
З матеріалів справи вбачається, що у позовній заяві позивачем наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач понесла та очікує понести у зв`язку із розглядом справи у сумі 50 000 грн.
Докази на підтвердження розміру понесених витрат стороною позивача надано до суду до ухвалення заочного рішення суду по суті спору.
Після ухвалення заочного рішення, представник ОСОБА_1 - адвокат Поліщук Р.М. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення суду про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у сумі 50 000 грн. 
У зв`язку з наведеним, суд дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для прийняття додаткового рішення щодо стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу.
 
Перевіряючи розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню на користь позивача, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч.ч.1-2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
Згідно з ч.1 ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Частиною 3 ст. 141 ЦПК України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно ч.ч. 4-5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України).
 
Згідно правових висновків викладених у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Відповідно до висновків, викладених у постановах  Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц, від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21   при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
 
Перевіряючи розмір витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу адвоката у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що зазначені позивачем витрати у розмірі 50 000 грн. не можуть вважатися співмірними та справедливими відносно складності справи, враховуючи, виконані адвокатом послуги.
В той же час, витрати на правничу допомогу у сумі 5 000 грн., стягнуті судом на користь позивача, є такими, що відповідають критеріям співмірності, обґрунтованості, реальності, розумності та пропорційності до предмета спору.
При цьому, доводи апеляційної скарги в частині того, що відповідачем не було подано заперечень щодо розміру витрат на правничу допомогу, у зв`язку з чим, суд першої інстанції був не вправі їх зменшувати, колегія суддів відхиляє, оскільки у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач був обізнаний про наявність даної справи на розгляді суду першої інстанції, що об`єктивно позбавило його можливості подати свої заперечення щодо розміру витрат на правничу допомогу, надану у суді першої інстанції.
Зазначені у оскаржуваному додатковому рішенні суду висновки, не суперечать висновкам Верховного Суду викладеним у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19, від 24 січня 2022 року у справі № 757/36628/16-ц, на які скаржник посилався у апеляційній скарзі. 
 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що додаткове рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування із доводів викладених у апеляційній скарзі немає.
 
Також слід зауважити, що дана справа віднесена процесуальним законом до категорії малозначних справ, а тому, в силу положень ч. 6 ст. 19 та ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків визначених положеннями п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.
 
Керуючись ст.ст. 368, 369, 374, 375, 381-384, 387   ЦПК України, колегія суддів,-
 
постановила:
 
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Поліщука Романа Миколайовича залишити без задоволення.
Додаткове рішення Подільського районного суду міста Києва від 02 червня 2023 року залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків визначених положеннями п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.
Суддя-доповідач:
Судді: