ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2023 року	Львів	Справа № 260/4146/21 пров. № А/857/841/22	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:                              Довгополова О.М.,
суддів:                                                  Гудима Л.Я., Затолочного В.С.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року у справі № 260/4146/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
суддя (судді) в суді першої інстанції Скраль Т.В.,
місце ухвалення рішення м. Ужгород,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 ( далі – ОСОБА_1 ) звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області ( далі – ГУПФУ), в якому просить – визнати протиправною відмову відповідача у призначенні позивачу пенсії за вислугу років; - зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію на пільгових умовах за вислугу років, відповідно до п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII ( далі – Закон № 1788-XII ) з 01 лютого 2021 року.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року позов задоволено. 
Рішення мотивоване тим, що відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення протиправно не взято до уваги визначених у трудовій книжці даних щодо періодів роботи позивача та не наведено доводів щодо обґрунтованого неврахування таких даних, при цьому будь-які зауваження щодо правильності та дійсності записів у трудовій книжці не висловлено.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що дії відповідача були правомірними, оскільки були вчинені в межах діючих нормативно-правових актів. Також апелянт зазначає, що в матеріалах справи немає і позивачем не надано доказів того, що працюючи на посаді помічника складача поїздів із 12.08.1991 по 28.12.2012 та складачем поїздів із 28.12.2012 р. по теперішній час він виконував однакову роботу і мав однакові професійні обов`язки.
У відповідності до вимог частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що позивач з 12 серпня 1991 року по 28 грудня 2012 року працював помічником складача поїздів, а з 28 грудня 2012 року по теперішній час складачем поїздів, це підтверджується записом у трудовій книжці серії НОМЕР_1 .
Відповідно до архівної довідки Ужгородської дирекції залізничних перевезень Львівської залізниці про підтвердження стажу роботи № Г-116 зазначено, що позивач відповідно до наказу № 138 від 12 серпня 1991 року з 12 серпня 1991 року переведений на посаду помічника складача поїздів, а наказом № 633 від 28 грудня 2012 року переведений складачем поїздів з 28 грудня 2012 року.
Згідно Довідки про особливий характер роботи, яка дає право на пенсію за вислугу років від 25 лютого 2021 року стверджується, що позивач з 28 грудня 2012 року по теперішній час працює складачем поїздів станцій Королево і безпосередньо забезпечував організацію перевезень і безпеку руху на залізничному транспорті.
04 березня 2021 року рішенням № 072250004410 відповідач відмовив позивачу в призначенні пенсії за вислугу років згідно ст.55 Закону № 1788-XII з тих підстав, що він не має необхідного пільгового стажу.
Не погодившись із такою відмовою позивач звернувся до суду з позовом.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Положенням статті 1 Закону № 1788-ХІІ встановлено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон №1058-IV, який набрав законної сили з 01.01.2004.
Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Статтею 62 Закону №1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності такої книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту «а» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію мають робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України; - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.
Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
За пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Отже, суд зазначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І лише у разі її відсутності, або відсутності в ній відповідних записів, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, зокрема, уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 27.02.2020 року у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 року у справі №446/656/17, від 21.05.2020 року у справі №550/927/17.
Судом першої інстанції було встановлено, що позивачем надано до органу Пенсійного фонду трудову книжку і вона повинна братись до уваги в якості первинного джерела інформації про пільговий стаж позивача.
Рішенням відповідача було відмовлено у призначенні пенсії позивача. Підставою для не зарахування вищевказаних періодів роботи було визначено відсутність уточнюючої довідки.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року № 583 затверджений Список професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років. Цим Списком передбачено, що право на призначення пенсії за вислугою років мають особи, які працювали на посаді складача поїздів, при цьому посада помічника складача поїздів відсутня в даному Списку.
У додатку до «Класифікатора професій» ДК 003:2005 «Національного класифікатора професій», прийнятим наказом Держспоживстандатру України від 26.12.2005 №375, який розроблений на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 04.05.1993 №326, вказано, що він призначений для застосування центральними органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, Федерацією роботодавців України, всіма суб`єктами господарювання під час запису про роботу у трудові книжки працівників, а також зазначено, що останніми можуть утворюватися та застосовуватися похідні слова до професій, за умови збереження галузевої та функціональної належності, кваліфікаційних вимог, виключення дублювання, збереження коду професії.
Тобто, назви професій можуть бути розширені за потреби користувача для внутрішнього використання термінами та словами, які уточнюють місце роботи, виконувані роботи, сферу діяльності за умови фактичного дотримання лаконічності викладення та якщо інше не передбачено у самому Класифікаторі професій чи відповідних нормативно-правових актах.
Згідно із роз`ясненням Міністерства соціального забезпечення України від 18.11.1992 №25 «Про деякі питання призначення пенсій на пільгових умовах та пенсій за вислугу років», відповідно до ст.55 Закону № 1788-ХІІ право на пенсію за вислугу років мають зазначені в ній категорії працівників згідно з затвердженими Кабінетом Міністрів України переліками і списками. Якщо в ці переліки і списки включені професії та посади під загальною назвою, то правом на пенсію за вислугу років користуються працівники всіх найменувань по цих професіях та посадах, тобто старші, головні, провідні, а також помічники.
З цього убачається, що професії - складач поїздів, помічник складача поїздів відносяться до професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, за якими в тому числі працював позивач та мають бути включені до його стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугою років, передбаченої ст. 55 Закону № 1788-ХІІ.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що рішення відповідача, яке оформлене листом про відмову у призначенні відповідного виду пенсії є протиправним та підлягає скасуванню.
З метою повного та ефективного захисту прав позивача судом підставно задоволено вимоги позивача про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію на пільгових умовах за вислугу років з 01.02.2021.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.
За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.
Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд –
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області залишити без задоволення.
Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року у справі № 260/4146/21 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку виключно у випадках, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	О. М. Довгополов 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. С. Затолочний