КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 33/824/4244/2023                    
Справа 758/6752/19
Головуючий в суді І інстанції Казмиренко Л.В.
Доповідач в суді ІІ інстанції Кашперська Т.Ц.
 
П О С Т А Н О В А
Іменем   України
 
23 жовтня 2023 року                                                                                     
м. Київ
Київський апеляційний суд у складі судді Кашперської Т.Ц., з участю захисника Конопата Миколи Івановича, розглянувши справу за апеляційною скаргою захисника Конопата Миколи Івановича на постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 04 серпня 2023 року по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, 
 
в с т а н о в и в :
 
Постановою судді Подільського районного суду м. Києва від 04 серпня 2023 року  встановлено вину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючої за адресою АДРЕСА_2 , в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження в справі закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП.
 
Постановою суду встановлено, що 15 травня 2019 року о 08:15 ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Audi д.н.з. НОМЕР_1 в м. Київ, пр. Правди - Н.Ужвій, не надав дорогу транспортним засобам, що завершують рух через перехрестя, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Hyundai Santa Fe д.н.з. НОМЕР_2 , від чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 16.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Закрито провадження в справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП.
 
У апеляційній скарзі, поданій 09 серпня 2023 року засобами поштового зв`язку, захисник Конопат М.І. вказував, що в судовому засіданні 04 серпня 2023 року ним було подано клопотання про закриття провадження в справі. Суд не дослухався до правової позиції захисту про те, що згідно п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчились строки, передбачені ст. 38 КУпАП, та розпочав слухання справи в повному обсязі.
Вказував, що протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 164776 від 15 травня 2019 року вказує, що дорожньо-транспортна пригода мала місце ще 15 травня 2019 року. 
Пункт 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП не містить положень про наявність повноважень у суду щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративне правопорушення. 
Крім того, тлумачення абз. 1 ст. 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у тому числі й вини особи у його вчиненні. Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
За правилами ст. 248 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини. Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення. Таким чином, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.
Зазначив, що ст. 247 КУпАП є імперативною нормою і не передбачає обов`язку суду визначити питання винності чи невинності особи, оскільки по своїй суті є формою відмови держави від юридичного переслідування особи за вчинення адміністративного правопорушення. 
З урахуванням того, що на даний час закінчився визначений ст. 38 КУпАП строку притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, апеляційний суд після скасування постанови суду першої інстанції також позбавлений процесуальної можливості досліджувати нові докази та вирішувати питання про винуватість або невинуватість ОСОБА_1 .
Вважав, що суд також повинен враховувати практику ЄСПЛ (п. 137 рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України»).
Вважав, що суд апеляційної інстанції при перегляді рішення суду першої інстанції не вправі змінювати постанову суду в сторону погіршення становища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за межами строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП. При цьому суд не має права самостійно змінювати фабулу протоколу про адміністративне правопорушення та вишукувати докази винуватості особи.
На підставі вищевикладеного просив постанову Подільського районного суду м. Києва від 04 серпня 2023 року скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КупАП закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку зі закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
 
В судовому засіданні захисник Конопат М.І. підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просив її задовольнити.
 
Заслухавши пояснення захисника, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.
 
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
 
Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
 
Згідно ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
 
Зазначених вимог закону у цій справі суд першої інстанції дотримався.
 
Відповідно до п. 16.5 ПДР у разі подання сигналу регулювальником або ввімкнення сигналу світлофора, що дозволяє рух, водій зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що завершують рух через перехрестя, а також пішоходам, які закінчують перехід.
 
Відповідальність за ст. 124 КУпАП настає у випадку порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, а за ст. 122-4 КУпАП - у випадку залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
 
Встановлюючи в мотивувальній частині постанови наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції обгрунтовано виходив із схеми місця дорожньо-транспортної пригоди, висновку експертного дослідження № 030-07(Д)19 від 02 серпня 2019 року судового експерта в галузі автотехніки та транспортної трасології ОСОБА_3 , висновку експерта №23613/20-52 від 12 липня 2023 року Київського науково-дослідного інституту судових експертиз С.Калмикова, відеозапису події, дослідженого в судовому засіданні, у їх сукупності, та дійшов висновку, що у даній дорожній обстановці з технічної точки зору в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди знаходяться як дії водія автомобіля марки «Audi», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 у порушенні вимог п.16.5 ПДР, так і дії водія автомобіля марки «Hyundai Santa Fe», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 у порушенні вимог п.16.4 ПДР.
 
Апеляційним судом враховується, що апеляційна скарга захисника Конопата М.І. не містить доводів щодо відсутності вини ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
 
Відповідно до ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.
 
Встановивши, що адміністративне правопорушення скоєно ОСОБА_1 15 травня 2019 року, а отже строки накладення адміністративного стягнення закінчилися, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про закриття провадження в справі щодо нього.
 
Апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції, встановивши, що на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчилися строки, передбачені ст. 38 КУпАП, мав закрити провадження в справі, не роблячи висновків щодо наявності чи відсутності вини в діях ОСОБА_1 , виходячи з наступного.
 
Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
 
Отже, статтею 280 КУпАП встановлено обов`язок суду з`ясувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення, поміж іншого, і чи винна дана особа в його вчиненні.
 
При цьому норм щодо відсутності у суду повноважень на встановлення обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі винесення постанови про закриття провадження за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП вказаний Кодекс не містить.
 
За змістом статті 247 КУпАП справа про адміністративне правопорушення відносно особи може бути закрита як з реабілітуючих, так і нереабілітуючих підстав.
 
Так, п. 1 ст. 247 КУпАП, зокрема, передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, що є реабілітуючою підставою для закриття провадження.
 
Закриття провадження на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, відповідно, є нереабілітуючою підставою для закриття провадження.
 
Водночас, зі змісту ч. 1 ст. 38 КУпАП вбачається, що закриття провадження на зазначеній підставі можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; сплив встановленого законом строку.
 
Тобто для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, можливо лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення.
 
У разі недоведеності наявності складу адміністративного правопорушення та не підтвердження його належними та допустимими доказами, виключається можливість закрити провадження у адміністративній справі саме за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
 
Питання щодо встановлення вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, повинно вирішуватись у кожній конкретній справі в залежності від стадії провадження, на якій виникли обставини, передбачені ст. 247 КУпАП, що виключають провадження у справі, а також з урахуванням позиції особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, щодо підстав для закриття провадження у справі.
 
Зокрема, якщо особа заперечує свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення та доводить свою невинуватість, то закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, з урахуванням вимог ст. 280 КУпАП, без з`ясування питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення є процесуально неприпустимим.
 
Отже, оскільки сплив строку накладення адміністративного стягнення є нереабілітуючою підставою для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, тоді як за приписами п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу, то за таких обставин, хоча на особу не накладається адміністративне стягнення, але її вина у вчиненні адміністративного правопорушення при спливі строку накладення адміністративного стягнення презюмується, саме з тих причин, що це нереабілітуюча підстава закриття справи про адміністративне правопорушення і у разі, якщо особа, яка притягується до адміністративної відповідальності вважає, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення або відсутня подія, вона не позбавлена процесуальної можливості ставити саме такі апеляційні вимоги і відповідно просити закриття провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, а не на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.
 
Отже, встановлюючи винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення при закритті провадження в справі у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, суд першої інстанції діяв у відповідності до вимог законодавства та керуючись засадами верховенства права.
 
Доводи апеляційної скарги вказаних висновків не спростовують.
 
Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги в частині посилання на рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» про те, що строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень, і що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності. Захисту потенційних відповідачів від незаявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-які несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними.
 
Висновки суду першої інстанції наведеним рішенням ЄСПЛ не суперечать і не є підставою для скасування або зміни законної та обґрунтованої постанови суду першої інстанції.
Постанова судді Подільського районного суду м. Києва від 04 серпня 2023 року в мотивувальній частині якої встановлено вину ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження в справі закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП, відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.
 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, 
 
 п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу захисника Конопата Миколи Івановича залишити без задоволення.
Постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 04 серпня 2023 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закриття провадження в справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                          Кашперська Т.Ц.