КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД

єдиний унікальний номер справи: №367/2516/22
номер провадження №22-ц/824/6719/2023
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М                            У К Р А Ї Н И
 
  12 вересня 2023 року                                                                                   м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
                     судді - доповідача                       Білич І.М.
                      суддів                                            Лапчевської О.Ф., Слюсар Т.А.
                     секретаря                                       Рагушіній І.В.
                     за участі: представника позивача - адвоката Гепки Т.В.
                                                                    
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Гапеки Тетяни Валеріївни на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 25 січня 2023 року, постановлену під головуванням судді Ірпінського міського суду Київської області Третяк Я. М.,
у цивільній справі №367/2516/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживача та стягнення пені за порушення строку виконання договору,- 
 
в с т а н о в и л а:
 
У липні 2022 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 за результатами розгляду якого, з урахуванням подальших уточнень, просив стягнути пеню за несвоєчасне виконання умов договору підряду від 05 березня 2021 року у сумі 20 948 193 грн., відсотки за користування чужими грошовими коштами, 3 % річних та інфляційні втрати у розмірі 896 203 грн.
У вересні 2022 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Гапека Т.В. звернулася до суду із заявою про забезпечення позову шляхом:   накладення арешту, в межах суми стягнення, на земельні ділянки з:
 кадастровим номером 3210900000:01:049:3018, площею 0,011 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);
кадастровим номером 3210900000:01:049:3015, площею 0,0108 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);
кадастровим номером 3210900000:01:054:3004, площею 0,0019 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);
кадастровим номером 3210900000:01:054:3000, площею 0,0018 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);
кадастровим номером 3210900000:01:034:0149, площею 0,0274 га, цільове призначення не вказано, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1889100932109;
кадастровим номером 3210900000:01:054:0182, площею 0,0553 га, цільове призначення не вказано, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1772802932109;
кадастровим номером 3210900000:01:054:0027, площею 0,0045 га, цільове призначення не вказано, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1711276032109;
кадастровим номером 3210900000:01:052:0043, площею 0,0961 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , які належать на праві власності ОСОБА_2 ;
 -  заборони нотаріусам, державним реєстраторам прав на нерухоме майно органам державної реєстрації (в тому числі Міністерству юстиції та його територіальним органам, суб`єктам державної реєстрації прав: виконавчим органам сільських, селищних, міських рад; акредитованим суб`єктам; нотаріусам; державним виконавцям, приватним виконавцям, та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти будь-які нотаріальні дії та/або вчиняти будь-які інші дії щодо реєстрації права власності, видачі свідоцтва про право власності, або вчиняти будь-які інші дії, пов`язані із зміною власника вказаних земельних ділянок, які належать на праві власності ОСОБА_2 .
В обґрунтування доводів заяви зазначаючи, що 05 березня 2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір підряду згідно умов якого, роботи щодо будівництва, введення в експлуатацію, підключення до комунікацій, облаштування прилеглої території об`єкта нерухомості (предмета договору підряду) повинні були бути виконані підрядником до 20 квітня 2021 року. Пунктом 5.1. договору встановлено ціну договору, що складає 1 907 850 грн., що еквівалентно 69000 доларів США на день проведення розрахунку. Разом з тим, станом на день звернення до суду з позовом, умови договору залишаються невиконаними, що свідчить про порушення підрядником строків виконання договору. У зв`язку з наведеним, позивач була вимушена звернутися до суду з позовом, який вона просить забезпечити, метою якого є відновлення порушеного права, що полягає в нарахуванні штрафних санкцій за порушення підрядником умов договору. Враховуючи значну ціну позову, у позивача існують обґрунтовані ризики того, що відповідачем можливе невиконання ймовірного рішення суду у даній справі, тому з метою забезпечення реального виконання рішення суду доцільно вжити заходи забезпечення позову, визначені у поданій нею заяві. При цьому, згідно інтернет-ресурсів, які містять рекламні оголошення щодо продажу земельних ділянок в регіоні, де розташовані земельні ділянки відповідача, орієнтовна вартість земельних ділянок останнього не перевищує заявлену ціну позову. Вказує, що не може самостійно здійснити оцінку ринкової вартості земельних ділянок, оскільки не має технічної документації та доступу до них.
 
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 25 січня 2023 року заяву представника позивача адвоката Гапеки Т.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову залишено без задоволення.
 
Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Гапека Т.В. направила апеляційну скаргу за результатами розгляду якої, посилаючись на порушення норм процесуального права, просила ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву про забезпечення позову, задовольнити.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначаючи, що заява про забезпечення позову містила чітке обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову та обґрунтоване припущення того, що після відкриття провадження у справі, зі значною ціною позову, відповідач вчинятиме дії спрямовані на невиконання ймовірного рішення суду у даній справі, або утруднення його виконання. У разі задоволення позову, в порядку його примусового виконання, обраний позивачем спосіб забезпечення позову, надасть можливість звернути стягнення на майно, що є у власності відповідача. В той час, як відсутність заборони на відчуження майна, надасть можливість відповідачу вільно ним розпоряджатися на користь третіх осіб, що унеможливить реальне виконання рішення суду. Оскільки предметом позову є стягнення грошових коштів, розмір яких, станом на день звернення до суду становить 21 844 396 грн. 28 коп., то обраний позивачем вид забезпечення позову, є співмірним із заявленими позовними вимогами. Крім того, обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуватиме у володінні останнього, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним. Посилання суду першої інстанції на відсутність грошової оцінки ринкової вартості земельних ділянок, не відповідає засадам справедливості, законності та розумності, оскільки позивач та його представник не мають доступу до земельних ділянок, які належать на праві власності відповідачу, не мають будь-якої технічної документації на них, що унеможливлює проведення їх оцінки суб`єктом оціночної діяльності. Разом з тим, позивачем було надано до суду інформацію із відкритих інтернет-джерел, які містять рекламні оголошення щодо продажу земельних ділянок в регіоні, де розташовані також земельні ділянки відповідача. 
Відзив на апеляційну скаргу подано не було.
 
У судовому засіданні представник позивача підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити з підстав, зазначених у ній.
Відповідач до суду апеляційної інстанції не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку.
Колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутність осіб, що не з`явилися в силу вимог передбачених положеннями ст. 372 ЦПК України.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
 
Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що представником позивача не обґрунтовано та доказово не доведено обставин, що свідчили б про можливі ускладнення у виконанні судового рішення по справі, у разі задоволення позову. Позивач не долучив до заяви про забезпечення позову відомості щодо ринкової вартості майна, що позбавляє суд можливості вирішити питання про співмірність заявлених позивачем вимог вартості майна, щодо якого вона просить суд застосувати заходи забезпечення позову.
 
Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції ґрунтуються на матеріалах справи та нормах діючого законодавстваю.
 
Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Згідно п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.
Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема, тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.
Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
 
Суд, обираючи вид забезпечення позову, у кожному випадку повинен обирати такий спосіб, який у найбільший мірі спрямований на забезпечення предмету спору. Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом у залежності до конкретного випадку.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
 
Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім того, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.
 
При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.
 
З матеріалів справи вбачається, що предметом даного позову є стягнення з ОСОБА_2 пені за несвоєчасне виконання умов договору підряду від 05 березня 2021 року у сумі 20 948 193 грн., відсотків за користування чужими грошовими коштами, 3 % річних та інфляційних втрат у розмірі 896 203 грн.
Звертаючись до суду із заявою про забезпечення вказаного позову, позивач просила накласти арешт на земельні ділянки та заборонити вчиняти будь-які нотаріальні дії та/або вчиняти будь-які інші дії щодо реєстрації права власності, видачі свідоцтва про право власності, або вчиняти будь-які інші дії, пов`язані із зміною власника вказаних земельних ділянок.
Згідно інформації із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вказані земельні ділянки дійсно належать ОСОБА_2 на праві власності. 
 
З матеріалів справи також вбачається, що у вересні 2022 року позивач уже зверталася до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказані земельні ділянки та заборони вчинення дій відносно них.
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 28 вересня 2022 року, яка постановою Київського апеляційного суду від 21 грудня 2022 року залишена без змін, позивачу було відмовлено у задоволенні вказаної заяви. 
 
Як на підставу для відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, суди посилалися, зокрема, на відсутність доказів ринкової вартості земельних ділянок, що позбавляє суд можливості вирішити питання про співмірність заявлених вимог вартості майна.
Вдруге звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, що є предметом даного розгляду, позивач долучила до неї чотири скріншоти з сайту продаж, які, як вона вказує, мають орієнтовну вартість земельних ділянок, на які просить накласти арешт.
Однак, три скріншоти, надані позивачем, не містять відомостей про місце розташування земельних ділянок, зображених на них, а відтак, не є належними доказами у даній справі.
Жодних інших доказів на підтвердження ринкової власності земельних ділянок, на які позивач просить накласти арешт, останньою не надано.
 
В той же час, відсутність належних доказів на підтвердження  вартості нерухомого майна, належного відповідачу,  на яке позивач просила накласти арешт, позбавляє суд можливості встановити співмірність заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам, про що також було зазначено судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі.
 
При цьому, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги в частині того, що позивач та її представник не мають будь-якої технічної документації на земельні ділянки та доступу до них, що унеможливлює проведення їх оцінки суб`єктом оціночної діяльності, оскільки позивач не була позбавлена можливості надати до суду докази на підтвердження орієнтованої вартості земельних ділянок з характеристиками, аналогічними тим, на які просить суд накласти арешт. 
 
Крім того, з урахуванням заявлених позовних вимог, а саме, стягнення пені за несвоєчасне виконання умов договору підряду від 05 березня 2021 року у сумі 20 948 193 грн., відсотків за користування чужими грошовими коштами, 3 % річних та інфляційних втрат у розмірі 896 203 грн., слід  зазначити про те, що  питання виконання (не виконання) договору підряду, а відтак і наслідки його невиконання позивачем не порушувалися протягом всього  часу після закінчення його дії. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування з доводів викладених у апеляційній скарзі немає.
 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381-384, 387   ЦПК України, колегія суддів,-
            п о с т а н о в и л а:
 
            Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гапеки Тетяни Валеріївни залишити без задоволення.
Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 25 січня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
 
Суддя-доповідач:                                                              
 
Судді: