ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2023 року	Львів	Справа № 157/1604/22 пров. № А/857/15479/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді –                                                   Ніколіна В.В.,
суддів –                                                                      Гудима Л.Я., Затолочного В.С.,
за участі секретаря судового засідання –                    Гриньків І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Камінь - Каширського районного суду Волинської області від 14 червня 2023 року (суддя –Гамула Б.С., м. Камінь-Каширський) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: поліцейський 2 батальйону 1 роти відділу організації несення служби в м. Коваль Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Гетманчук Марія Володимирівна про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

                                                         ВСТАНОВИВ:

           ОСОБА_1 у грудні 2022 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просив: скасувати Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушенняу сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАР №6256013 від 06.12.2022, а провадження по справі закрити. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що повідомляв поліцейських, що перед початком руху жодних несправностей освітлювальних приладів автомобіля не було, тобто виявлена поліцейським несправність виникла вже під час руху транспортного засобу і не могла бути помічена позивачем, який керував автомобілем, що може підтвердити особа, яка перебувала у транспортному засобі разом з ним – ОСОБА_2 . Разом із тим, після зупинки поліцейськими позивач повідомляв останніх про можливість усунути вказану несправність, однак таке було проігнороване. Зазначив, що експлуатація транспортного засобу не забороняється при несправності освітлювальних приладів номерних знаків. З огляду на вказане, враховуючи об`єктивну неможливість передбачити майбутній вихід з ладу до того часу працюючих ламп освітлення номерного знаку, вважає, що в даному конкретному випадку мала місце саме випадковість, а не наявність умислу чи необережності, внаслідок чого підстав притягувати його до адміністративної відповідальності не було. Окрім того, йому відомо, що даним відеозаписом було зафіксовано лише перебіг розгляду справи про адміністративне правопорушення, а не саме правопорушення.
          Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 14 червня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.
          Не погодившись з ухваленим судовим рішення, його оскаржив позивач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позов. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що пояснював поліцейським, що в той час, як він розпочинав рух і безпосередньо перед початком руху, жодних несправностей в освітлювальних приладах автомобіля не було, в тому числі освітлювався номерний знак. Тобто, виявлена поліцейським несправність виникла вже під час руху транспортного засобу. Також вказує, що доданий відповідачем відеозапис не є спроможним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.
Учасники справи, в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга непідлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що оскаржуваною Постановою ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 06 грудня 2022 року в 21 год 52 хв на 382 кілометрі 400 метрів автодороги М-07 Київ-Ковель-Ягодин керував транспортним засобом марки «Volkswagen LT 28», номерний знак НОМЕР_1 , з неосвітленим державним номерним знаком у темну пору доби, чим порушив п. 2.9в ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.
На підставі наведеного, ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190 гривень.
Не погоджуючись з вказаною Постановою, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що факт вчинення ОСОБА_1 вказаного вище адміністративного правопорушення доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема долученим до матеріалів справи та переглянутим у судовому засіданні відеозаписом з бодікамери поліцейського.

Відповідно до статті 14 Закону України “Про дорожній рух” (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України “Про дорожній рух”,встановлюється ПДР.
Так, згідно підпунктом «в» пункту 2.9 ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.
Частиною 1 статті 121-3 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність передбачена за керування або експлуатацію транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.
Положеннями статті 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.
Виходячи із змісту пункту 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
У статті 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Як зазначено вище, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Таке провадження спрямоване, зокрема, на своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідач, як представник державного органу, наділеного повноваженнями щодо виявлення та притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності у своїй діяльності має керуватися виключно законом та діяти відповідно до нього.
Положеннями статті 283 КУпАП закріплено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

На підтвердження правомірності оскарженої постанови відповідачем надано відеозапис з нагрудної камери поліцейського. На відеозаписі під назвою «export-mvx8l», зробленим бодікамерою №475406, видно, що 06 грудня 2022 року в 21 год 52 хв на прилеглій до автодороги території, де розташований стаціонарний пост дорожньо-патрульної служби, знаходиться транспортний засіб з неосвітленим в темну пору доби державним номерним знаком НОМЕР_1 .
З даного відеозапису вбачається, що до винесення поліцейським оскаржуваної Постанови, позивач вказав, що не бажає скористатися правами передбаченими статтею 268 КУпАП, зокрема надавати пояснення.
А відтак, неспроможними є покликання апелянта на те, що пояснював поліцейським, що в той час як він розпочинав рух і безпосередньо перед початком руху, жодних несправностей в освітлювальних приладах автомобіля не було, в тому числі освітлювався номерний знак.
Разом з тим, апелянт як в позовній заяві так і в апеляційній скарзі погодився з тим, що номерний знак не освітлюється та підтвердив даний факт.
Жодних пояснень з цього приводу поліцейським до винесення ОСОБА_3 не надавав.
Разом з тим, наданий відеозапис є безперервним з огляду на вимоги п. 2 розділу ІІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року №1026, що спростовує протилежні твердження апелянта.
Посилання апелянта про те, що в постанові не вказано, яким технічним приладом здійснювався відеозапис, спростовуються самою постановою, де зазначено номер бодікамери – 475406, якою здійснювався такий відеозапис.
Апеляційний суд погоджується, що надані докази доводять факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом 06 грудня 2022 року з порушенням Правил дорожнього руху та підтверджують законність винесеної щодо нього постанови про накладення адміністративного стягнення.
Доводи апелянта про відсутність доказів вчинення ним адміністративного правопорушення є безпідставними та спрямовані лише на уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, винуватість в якому повністю доведена.

Отже, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.
В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.
Міркування і твердження апелянта не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню.
Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.
Керуючись ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

                                                  ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Камінь - Каширського районного суду Волинської області від 14 червня 2023 року в справі №157/1604/22- без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий суддя	 	В. В. Ніколін 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. С. Затолочний  	
Повне судове рішення складено 10 жовтня 2023 року