ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року 
м. Черкаси   

Справа № 710/1367/20		
Провадження № 22-ц/821/1683/23		
категорія: 304090000  	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В., 
суддів: Василенко Л.І., Фетісової Т.Л.
за участю секретаря: Винник І.М.

учасники справи: 
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал»;
представник позивача – адвокат Грушевий Юрій Віталійович;
відповідачі: Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Агроспілка»; ОСОБА_1 
представник СТОВ «Агроспілка» - адвокат Мовчанюк Максим Миколайович;
третя особа:  ОСОБА_2 

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» на рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 22 серпня 2023 року (ухваленого під головуванням судді Щербак О.В. в приміщенні Шполянського районного суду Черкаської області, повний текст судового рішення складено 30 серпня 2023 року) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агроспілка», ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту, 

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_2 ,  ОСОБА_1  та СТОВ «Агроспілка»про стягнення солідарно заборгованості за договором про надання фінансового кредиту. 
В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до укладеного договору №1045 –Ш/ФО від 26 липня 2019 року ОСОБА_2 отримав кредит у формі відновлювальної кредитної лінії з лімітом 2 500 000, 00 гривень на споживчі цілі зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 32,00 % річних від суми кредиту.
Кредит надано строком на 12 календарних місяців з 27 липня 2019 року по 25 липня 2020 року. Позивач вказує, що свої зобов`язання виконав у повному обсязі та надав кредит у розмірі, встановленому договором.
Відповідач не надав своєчасно кредитодавцю грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, свої зобов`язання за договором не виконав.
Станом на 28 жовтня 2020 року заборгованість складається із:
тіло кредиту 2 498 460, 23 грн.;
заборгованість за відсотками 340 788,77 грн.
Крім того, позивач вказує, що в забезпечення виконання зобов`язання за вказаним договором 26.07.2019 року між ТОВ «Віва Капітал» та ОСОБА_1 і між ТОВ «Віва Капітал» та СТОВ « Агроспілка» були укладені договори поруки, відповідно яких поручителі і позичальник відповідають перед кредитором як солідарні боржники.
25 березня 2021 року позивач подав до суду заяву про збільшення позовних вимог та остаточно просив суд постановити рішення, яким стягнути з відповідачів на свою користь солідарно заборгованість у розмірі 3 141 145,43 грн. за договором про надання фінансового кредиту № 1045 –Ш/ФО від 26.07.2019 року, станом на 03.03.2021 року, яка складається з тіла кредиту 2 498 460, 23 грн. та заборгованості по відсоткам 642 685,20 грн.
Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 17 серпня 2022 року задоволено клопотання представника позивача та залишено без розгляду позовні вимоги до ОСОБА_2 та залучено останнього до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 22 серпня 2023 року позовні вимоги ТОВ «ФК «Віва Капітал» про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту - задоволено частково.
Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 та СТОВ «Агроспілка» на користь ТОВ «ФК «Віва Капітал» заборгованість за договором про надання фінансового кредиту у формі відновлювальної кредитної лінії №1045 –Ш/ФО від 26.07.2019 року, укладеного між ТОВ «ФК «Віва Капітал» та ОСОБА_2 , в розмірі: 2 498 460, 23 грн. – тіла кредиту, 78 654, 05 грн. відсотків.
Стягнуто із ОСОБА_1 та СТОВ «Агроспілка» на користь ТОВ «ФК «Віва Капітал» судовий збір у розмірі 38654, 93 грн: по 19327, 46 грн з кожного.
В іншій частині позову - відмовлено.
Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивовано тим, що позивачем виконані умови кредитного договору № 1045-Ш/ФО від 26.07.2019 року та надано ОСОБА_2 кошти у розмірі 2 500 00,00 грн., проте, ОСОБА_2 , у свою чергу, не виконав умови договору та не повернув у строки, визначені договором, кредитні кошти, чим порушив право позивача на своєчасне отримання належного виконання за зобов`язанням.
Відповідно умов наведених договорів поруки, СТОВ «Агроспілка» та ОСОБА_1 поручаються перед кредитором за виконання ОСОБА_2 зобов`язань за договором 1045-Ш/ФО від 26.07.2019 року, зокрема щодо повернення основної суми кредиту 2 500 00,00 грн., сплати процентів за користування кредитом у розмірі 767 123,29 грн. згідно Графіка, що є додатком до основного договору.
Згідно графіку платежів, який є невід`ємною частиною договору, погашення суми кредиту мало бути 25.06.2020 року у розмірі 1 250 000,00 грн. та 25.07.2020 року у розмірі 1 250 000,00 грн. із розрахунку заборгованості станом на 28.10.2020 року та особової картки ОСОБА_2 вбачається, що позичальник кошти суми кредиту повернув не у повному обсязі, та існуюча заборгованість складає 2 498 460, 23 грн. 
Щодо стягнення відсотків суд зазначив, що сторонами визначений строк кредитування, відповідно якого кредит надається строком на 12 календарних місяців : з 26 липня 2019 року по 25 липня 2020 року. Водночас, сторони не погоджували сплату відсотків у розмірі 32 % за порушення умов договору, а нараховані відсотки є саме «за користування кредитом». Таким чином, оскільки строк кредитування сплив 25.07.2020 року, право кредитодавця на нарахування та отримання відсотків за «користування кредитом» припинилось 25.07.2020 року, а тому, заборгованість по нарахованим та несплаченим відсоткам, з урахуванням черговості зарахування сплачених коштів відповідно до п. 4.4 договору, яка підлягає стягненню із відповідачів становить 78 654, 05 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У вересні 2023 року представник ТОВ «ФК «Віва Капітал» – адвокат Грушевий Ю.В. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 22 серпня 2023 року в частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення із відповідачів нарахованих та не сплачених відсотків за період з 20.07.2020 року по 03.03.2021 року у сумі 535 555, 55 грн.
Судові витрати покласти на відповідачів.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що позивач категорично не погоджується з висновками суду щодо відмови в задоволенні позову щодо стягнення відсотків, які нараховані та не сплачені за період з 20.07.2020 року по 03.03.2021 року, оскільки сторони договору врегулювали питання сплати відсотків за користування кредитними коштами після закінчення строку дії кредитного договору. Договір на час розгляду даної справи є дійсним, сторонами він не оскаржений.
Посилання суду на ті обставини, що позивач має право захистити свої фінансові інтереси шляхом здійснення нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, як на міру відповідальності боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання, є помилковим.
Звертає увагу на те, що кінцевим терміном повернення кредитних коштів є 25.07.2020 року, тобто в період дії карантину. Таким чином, позивач жодним чином не міг здійснити нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України. 
Таким чином, зазначає, що позивач правомірно розраховував на отримання плати за користування його коштами, у зв`язку із чим і звернувся до суду за захистом свого права, але отримав негативне рішення в частині захисту своїх фінансових інтересів.
З врахуванням викладеного, вважає, що суд прийняв частково незаконне рішення, яке підлягає скасуванню.

Відзив на апеляційну скаргу.

09 листопада 2023 року на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника СТОВ «Агроспілка» – директора Романенка І.І.
У відзиві відповідач посилається на те, що судом першої інстанції вірно встановлено, що сторони кредитного договору не погоджували сплату відсотків у розмірі 32 % за порушення умов договору, а нараховані відсотки є платою саме «за користування кредитом».
Відповідно до умов кредитного договору, проценти за користування кредитом визначені у розмірі 767 123, 29 грн., а відповідно до п. 1.6 договору, кредит надається до 25 липня 2020 року. Таким чином, кінцевим строком повернення кредиту сторонами визначено саме 25 липня 2020 року.
Як вірно встановлено судом, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України
З огляду на те, що позивач визнав сплату позичальником відсотків на суму 644 483,87 грн., а відповідно до п. 1.1 кредитного договору проценти за користування кредитом визначені у розмірі 767 123, 29 грн., в будь-якому разі розмір заборгованості, навіть за розрахунками позивача, не може перевищувати вказаного розміру.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

ОСОБА_2 26.07.2019 звернувся до ТОВ « Фінансова Компанія « Віва Капітал» із заявою-анкетою на видачу кредиту № 1045 (а.с.187, том 1).
Рішенням засідання Кредитного комітету ТОВ « Фінансова Компанія « Віва Капітал» від 26.07.2019 вирішено видати кредит ОСОБА_2 строком на 12 місяців на суму 2 500 000,00 гривень зі сплатою 32%.
26 липня 2019 року між ТОВ « Фінансова компанія « Віва Капітал», в особі директора Логвінова В.А., та ОСОБА_2 укладений договір № 1045-Ш/ФО про надання фінансового кредиту у формі відновлювальної кредитної лінії (а.с.4-7, 189-192, том 1).
Сторонами також підписано паспорт фінансового кредиту (додаток № 3 до договору), який містить інформацію щодо розміру кредиту, строку договору, розміру відсотків за користування кредитними коштами та загальні витрати за кредитом і орієнтовну загальну вартість кредиту, аналогічні умовам договору № 1045-Ш/ФО про надання фінансового кредиту у формі відновлювальної кредитної лінії.
Відповідно п.1.1 договору кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у формі відновлювальної кредитної лінії з лімітом 2 500 000,00 гривень на засадах строковості, поворотності , цільового характеру використання, оплатності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі, а також виконати в повному обсязі інші зобов`язання в порядку та на умовах, визначених цим договором.
Загальні витрати за кредитом становлять 767 123,29 гривень, які складають проценти за кредитом ( п.1.2 договору).
Згідно до положень п. 1.3 договору загальна вартість кредиту (тобто, загальна сума виданого кредиту та загальні витрати за кредитом) становлять 3 267 423, 29 гривень.
Відповідно до п. 1.6 умов договору, кредит надається строком на 12 календарних місяців, з 26 липня 2019 року по 25 липня 2020 рік.
Згідно з графіком зменшення кредитного ліміту відновлювальної кредитної лінії (додаток №1 до договору) сторонами узгоджені періоди та ліміт кредиту: з 26.07.2019 по 25.06.2020 – 2500000,00 грн.; з 26.06.2020 по 25.07.2020 – 1250000,00 грн. (зворот а.с. 7, том 1).
Умовами п. 4.1 договору встановлено, що протягом строку, встановленого у п. 1.6 договору, позичальник зобов`язаний здійснювати повернення кредиту та сплачувати проценти за його користування частинами в розмірах, порядку та строки, визначені згідно Графіку платежів, що є додатком №2 до цього договору та є його невід`ємною частиною.
Відповідно до умов п.п. 1.7- 1.15 визначено, що кредитні кошти видаються траншами за письмовою заявою позичальника.
Відповідно до заяви ОСОБА_2 від 26 липня 2019 року (вхідний ТОВ « ФК «Віва Капітал» № 304), останній просить надати кредитні кошти згідно Договору № 1045-Ш/ФО про надання фінансового кредиту у формі відновлювальної кредитної лінії від 26.07.2019 в сумі 250000 грн. на споживчі цілі та перерахувати кредитні кошти на рахунок позичальника № НОМЕР_1 , ід.код НОМЕР_2 , відкритий в ПАТ КБ «ПриватБанк» для подальшого використання (а.с. 228, том 1).
Згідно з платіжним дорученням № 1433 від 26 липня 2019 року, кошти у сумі 250000,00 грн. були перераховані на банківський рахунок, зазначений ОСОБА_2 у вказаній вище заяві (а.с. 14, 229, том 1).
Відповідно до заяви ОСОБА_2 , поданої 29 липня 2019 року (вхідний ТОВ « ФК « Віва Капітал» № 309), останній просить надати кредитні кошти згідно Договору № 1045-Ш/ФО про надання фінансового кредиту у формі відновлювальної кредитної лінії від 26.07.2019 року в сумі 250000 грн. на споживчі цілі та перерахувати кредитні кошти на рахунок позичальника № НОМЕР_1 , ід.код НОМЕР_2 , відкритий в ПАТ КБ «ПриватБанк» для подальшого використання (а.с. 236, том 1).
Згідно з платіжним дорученням №1435 від 29.07.2019 року, грошові кошти в сумі 250000,00 грн. були перераховані на банківський рахунок, зазначений ОСОБА_2 у своїй заяві (а.с. 18, 236, том 1).
У відповідності із заявою ОСОБА_2 від 30 липня 2019 року (вхідний ТОВ « ФК « Віва Капітал» № 313), він просить надати кредитні кошти згідно Договору № 1045-Ш/ФО про надання фінансового кредиту у формі відновлювальної кредитної лінії від 26.07.2019 року в сумі 250000 грн. на споживчі цілі та перерахувати кредитні кошти на рахунок позичальника № НОМЕР_1 , ід.код НОМЕР_2 , відкритий в ПАТ КБ «ПриватБанк» для подальшого використання (а.с. 237, том 1).
Згідно з платіжним дорученням № 1438 від 30.07.2019 року, грошові кошти в сумі 250000,00 грн. були перераховані на банківський рахунок, зазначений ОСОБА_2 у своїй заяві (а.с. 19, 237, том 1).
Відповідно до заяви від 05 серпня 2019 року (вхідний ТОВ « ФК « Віва Капітал» № 328), ОСОБА_2 просить надати кредитні кошти згідно Договору № 1045-Ш/ФО про надання фінансового кредиту у формі відновлювальної кредитної лінії від 26.07.2019 року в сумі 250000 грн. на споживчі цілі та перерахувати кредитні кошти на рахунок позичальника № НОМЕР_1 , ід.код НОМЕР_2 , відкритий в ПАТ КБ «ПриватБанк» для подальшого використання (а.с. 230, том 1).
Відповідно до платіжного доручення № 1453 від 05.08.2019 року, кошти у сумі 250000,00 грн. були перераховані на банківський рахунок, зазначений ОСОБА_2 у своїй заяві (а.с. 15,231, том 1).
Відповідно до заяви ОСОБА_2 від 06 серпня 2019 року вхідний ТОВ «ФК «Віва Капітал» № 329), останній просить надати кредитні кошти згідно Договору № 1045-Ш/ФО про надання фінансового кредиту у формі відновлювальної кредитної лінії від 26.07.2019 року в сумі 250000 грн. на споживчі цілі та перерахувати кредитні кошти на рахунок позичальника № НОМЕР_1 , ід.код НОМЕР_2 , відкритий в ПАТ КБ «ПриватБанк» для подальшого використання (а.с. 234, том 1).
Згідно з платіжним дорученням № 1455 від 06.08.2019 року, грошові кошти у сумі 250000,00 грн. були перераховані на банківський рахунок, зазначений ОСОБА_2 у своїй заяві (а.с. 16,234, том 1).
У відповідності до заяви від 07 серпня 2019 року (вхідний ТОВ « ФК « Віва Капітал» № 331), поданої ОСОБА_2 , останній просить надати кредитні кошти згідно Договору № 1045-Ш/ФО про надання фінансового кредиту у формі відновлювальної кредитної лінії від 26.07.2019 в сумі 250000 грн. на споживчі цілі та перерахувати кредитні кошти на рахунок позичальника № НОМЕР_1 , ід.код НОМЕР_2 , відкритий в ПАТ КБ «ПриватБанк» для подальшого використання (а.с. 235, том 1).
Згідно з платіжним дорученням № 1456 від 07.08.2019 року, грошові кошти в сумі 250000 грн. були перераховані на банківський рахунок, зазначений ОСОБА_2 у своїй заяві (а.с. 17, зворот 235, том 1).
Відповідно до заяви ОСОБА_2 від 08 серпня 2019 року (вхідний ТОВ «ФК «Віва Капітал» № 336), він просить надати кредитні кошти згідно Договору № 1045-Ш/ФО про надання фінансового кредиту у формі відновлювальної кредитної лінії від 26.07.2019 року в сумі 250000 грн. на споживчі цілі та перерахувати кредитні кошти на рахунок позичальника № НОМЕР_1 , ід.код НОМЕР_2 , відкритий в ПАТ КБ «ПриватБанк» для подальшого використання (а.с. 238, том 1).
Згідно з платіжним дорученням № 1460 від 08.08.2019 року, грошові кошти в сумі 250000 грн. були перераховані на банківський рахунок, зазначений ОСОБА_2 у своїй заяві (а.с. 20, 238, том 1).
У відповідності із заявою ОСОБА_2 від 09 серпня 2019 року (вхідний ТОВ «ФК «Віва Капітал» № 340), останній просить надати кредитні кошти згідно Договору № 1045-Ш/ФО про надання фінансового кредиту у формі відновлювальної кредитної лінії від 26.07.2019 в сумі 750000,00 ( сімсот п`ятдесят тисяч гривень) на споживчі цілі та перерахувати кредитні кошти на рахунок позичальника № НОМЕР_1 , ід.код НОМЕР_2 , відкритий в ПАТ КБ «ПриватБанк» МФО для подальшого використання (а.с. 232, том 1).
Згідно з платіжним дорученням № 1463 від 09.08.2019 року кошти у сумі 750000,00 грн. були перераховані на банківський рахунок, зазначений ОСОБА_2 в своїй заяві (а.с. 21, 233, том 1).
Усього перераховано коштів 2 500 000,00 гривень.
Із особової картки ОСОБА_2 за кредитним договором № 1045-Ш/ФО від 26.07.2019 року вбачається, що останній періодично сплачував кошти за вказаним договором, які зараховані на сплату відсотків та частково на сплату тіла кредиту (а.с.77, том 3).
Факт часткової сплати коштів ОСОБА_2 за кредитним договором № 1045-Ш/ФО від 26.07.2019 року підтверджується меморіальними ордерами та прибутковими касовими ордерами.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку станом на 28.10.2020 року заборгованість ОСОБА_2 за договором № 1045-Ш/ФО від 26.07.2019 року складає: залишок боргу тіла кредиту – 2 498 460,23 грн., заборгованість по відсотках – 340 788,77 грн. (а.с.3, том 1).
Відповідно до наданого позивачем розрахунку станом на 15.03.2021 заборгованість ОСОБА_2 за договором № 1045-Ш/ФО від 26.07.2019 року складає: залишок боргу тіла кредиту – 2 498 460,23 грн., заборгованість по відсотках – 642 685,20 грн. (а.с.108, том 2).

Мотивувальна частина
Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ дійшла висновку, що апеляційна скарга ТОВ «ФК «Віва Капітал» не підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Позивач звернувся до суду із вимогою про стягнення в солідарному порядку із СТОВ «Агроспілка» та ОСОБА_1 заборгованості за договором про надання фінансового кредиту.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 не виконував умови договору в частині повернення кредитних коштів, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення на користь позивача ТОВ «ФК «Віва Капітал» з СТОВ «Агроспілка» та ОСОБА_1 суми заборгованості по кредиту і процентах, розмір якої останнім не оскаржується.
Зважаючи на те, що рішення оскаржується лише в частині відмови у стягненні з відповідачів на користь позивача не сплачених відсотків за період з 20.07.2020 року по 03.03.2021 року, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення лише в цій частині відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Віва Капітал» про стягнення несплачених відсотків за період з 20.07.2020 року по 03.03.2021 рокуза користування кредитом, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності та необґрунтованості.
Колегія суддів погоджується з даним висновком суду, виходячи з наступного.
У відповідності до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Спір між сторонами стосується стягнення заборгованості за договором, а саме заборгованості по тілу кредиту, заборгованості по відсотками.
Відповідно графіку платежів, який є невід`ємною частиною договору, погашення суми кредиту мало бути 25.06.2020 року у розмірі 1250000,00 грн. та 25.07.2020 року у розмірі 1250000,00 грн. із розрахунку заборгованості станом на 28.10.2020 року та особової картки ОСОБА_2 вбачається, що позичальник кошти суми кредиту повернув не у повному обсязі, та заборгованість складає 2 498 460, 23 грн.
Позивач обґрунтовуючи збільшення позовних вимог в частині стягнення відсотків за користування кредитом зазначив, що закінчення строку цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору та, посилаючись на положення п.2.3 та 7.1 кредитного договору 1045-Ш/ФО від 26.07.2019, вказав, що позивач правомірно, в межах умов договору продовжує здійснювати нарахування відсотків за користування кредитними коштами.
Згідно з ч. 1 ст. 598 та ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з положеннями ЦК України мають різний зміст.
Так, відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Цей строк починає спливати з моменту укладення договору, хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Відтак, закінчення строку договору, належно виконаного лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.
Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» визначені у ст. 530 ЦК України, згідно з ч. 1 якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
З огляду на викладене, строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема, коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення.
Наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за ч. 1 ст. 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення ст. 625 цього Кодексу.
За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені ст. 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання.
Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч. 2 ст. 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 висловлено правову позицію про те, що припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін, може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, оскільки в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 у справі 910/4518/16, у п. 128 зауважила, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).
Відповідно п.2.3. кредитного договору 1045-Ш/ФО від 26.07.2019 плата за користування кредитом нараховується за фактичне число календарних днів користування Кредитом, за виключенням дня видачі Кредиту, та з урахуванням дня повернення кредиту ( розділ Плата за користування кредитом).
У розділі 4 «Порядок та строки повернення кредиту» у п. 4.6 зазначено : закінчення строків для сплати Кредиту та/або процентів за користування кредитом ( згідно Графіка платежів) не зупиняє нарахування процентів за фактичне число календарних днів користування Кредитом, за виключенням дня видачі кредиту, крім випадку, якщо кредитодавець прийме письмове рішення про ненарахування процентів за користування кредитом у даній ситуації.
Пунктом 7.1 розділу 7 «Строк дії договору» визначено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до дати повернення позичальником у повному обсязі суми кредиту та плати за використання кредиту згідно з графіком платежів, однак у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.
Також сторонами визначений строк кредитування, відповідно якого кредит надається строком на 12 календарних місяців: з 26 липня 2019 року по 25 липня 2020 року, мета отримання кредиту: споживчі цілі.
Із особової картки ОСОБА_2 вбачається, що позивачем після закінчення строку кредитування , 25.07.2020 року, нараховані відсотки по 24.09.2021 року включно у розмірі 32%.
Таким чином, аналіз наведених умов договору дає підстави вважати, що сторони не погоджували сплату відсотків у розмірі 32% за порушення умов договору, а нараховані відсотки є саме «за користування кредитом».
Суд першої інстанції обгрунтовано зазначив, що оскільки строк кредитування сплив 25.07.2020 року, право кредитодавця на нарахування та отримання відсотків за користування кредитом припинилось 25.07.2020 року.
Відповідно висновку експерта за результатами проведення економічної експертизи від 16.05.2022 № 26667/21-71/11037/11038/22-71, яка була призначена, відповідно до ухвали суду від 21.07.2021 року, 1) підтвердити розрахунок ТОВ «ФК « Віва Капітал» заборгованості ОСОБА_2 за договором фінансового кредиту у формі відновлювальної кредитної лінії № 1045-Ш/ФО від 26.07.2019 станом на 03.03.2021 в обсязі наданих на дослідження документів не вдалось можливим. Арифметично розмір заборгованості за Договором про надання фінансового кредиту у формі відновлювальної кредитної лінії №1045-ш/ФО від 26.07.2019 станом на 03.03.2021 складає всього 3 112 669,83 грн., у тому числі за кредитом – 2 498 460,23 грн. та процентами – 614 209,60 грн.;
2) визначити чи відповідають умовам Договору про надання фінансового кредиту у формі відновлювальної кредитної лінії №1045-ш/ФО від 26.07.2019 наявні у матеріалах справи розрахунки боргу не видається за можливе, з причин наведених у дослідницькій частині. При цьому, розрахунок ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» заборгованості ОСОБА_2 за Договором про надання фінансового кредиту у формі відновлювальної кредитної лінії №1045-Ш/ФО від 26.07.2019 станом на 03.03.2021 арифметично підтверджується.
3) нарахування процентів після закінчення строків сплати кредиту та/або процентів за користування Кредитом, передбаченого пунктом 4.6 Договору про надання фінансового кредиту у формі відновлювальної кредитної лінії №1045-Ш/ФО від 26.07.2019 (а.с. 135, том 3).
Відповідно до положень ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст. 89 цього Кодексу.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст. 89 УПК України).
Із особової картки ОСОБА_2 , яка є належним доказом заборгованості за договором кредиту, вбачається, що в межах дії договорів поруки, а саме з 25.05.2020 року (строк чергового платежу), та межах строку кредитування, 25.07.2020 року, нараховані відсотки 31.05.2020 у сумі 67 730,16 грн. та 30.06.2020 року у сумі 65 545,32 грн., а всього 133 275,48 грн. Станом до нарахування вказаних відсотків заборгованість складала 38 655,57 грн. З 15.06.2020 року по 03.07.2020 року ОСОБА_2 сплачено 93 277,00 грн.
Дослідивши вказані докази, суд першої інстанції прийшов до висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що заборгованість по нарахованим та несплаченим відсоткам, з урахуванням черговості зарахування сплачених коштів відповідно до п. 4.4 договору, яка підлягає стягненню із відповідачів становить 78 654, 05 грн. 
Згідно ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Крім того ч. 2 ст. 13 ЦПК України, яка регламентує диспозитивність цивільного судочинства, визначено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до ч. 7 ст. 81 ЦПК України  суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумнів у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). 
У відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, яке є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки колегія суддів дійшла висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін, питання про розподіл судових витрат не вирішується.

 Керуючись ст.ст.258, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» - залишити без задоволення.
Рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 22 серпня 2023 року у справі за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» до СТОВ «Агроспілка», ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про стягнення солідарно заборгованості за договором про надання фінансового кредиту – залишити без змін.
Судові витрати, понесені у зв`язку із переглядом справи в суді апеляційної інстанції - залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча                        О.В. Карпенко

Судді                     Л.І. Василенко
    
                        Т.Л. Фетісова

/повний текст постанови суду виготовлений 24 листопада 2023 року/