ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2023 року
м. Хмельницький

Справа № 686/22504/23
Провадження № 22-ц/4820/2158/23

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І. 
секретар судового засідання Цугель А.О.
за участю представника заявника ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , Служба у справах дітей Виконавчого комітету Хмельницької міської ради, про встановлення факту, що має юридичне значення, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 жовтня 2023 року (суддя Продан Б.Г.).
Заслухавши доповідача, пояснення представника учасника справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:
У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, згідно якої просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт того, що він самостійно виховує дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обґрунтування заяви зазначав, що перебував у шлюбі з ОСОБА_2 . Проте, рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 липня 2023 року у справі №686/15628/23 розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . В період шлюбу у них народилось двоє дітей: син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Вказував, що ОСОБА_2 веде аморальний спосіб життя, спричиняє конфліктні ситуації, схильна до вживання алкоголю, що підтверджується протоколами про адміністративне правопорушення, та проявляє себе як агресивна та неврівноважена особа. 
Діти проживають із заявником, він самостійно займається їх вихованням, оскільки дружина не приймає участі в їх вихованні.
Необхідність встановлення даного факту заявником мотивована тим, що в подальшому виникають обставини у необхідності оформлення документів для допомоги на дитину, яка виховується тільки одним із батьків, та переміщення заявника та його дитини.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 жовтня 2023 року у задоволенні заяви відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з рішенням суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви в повному обсязі. Посилається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. 
Зазначає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви про встановлення факту, не врахував, що вирішення питання щодо юридичної фіксації факту самостійного виховання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на утриманні заявника має юридичне значення, оскільки в подальшому виникають обставини у необхідності оформлення документів для допомоги на дитину, яка виховується тільки одним із батьків, та переміщення заявника і його дитини. Інших способів встановлення цих фактів не існує.
В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені належним чином.
Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до статті 375 Цивільного процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі.
Від вказаного шлюбу  у сторін народились син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07.07.2023 по справі №686/15628/23 шлюб, зареєстрований 01.09.2001 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.
Зареєстрованим місцем проживання заявника ОСОБА_1 та його дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_3 є АДРЕСА_1 .
Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.
Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України).
Відповідно до ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 27 березня 2019 року у справі № 569/7589/17 зробила правовий висновок, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Отже, встановлення юридичного факту за рішенням суду безпосередньо породжує певні юридичні наслідки, тобто, від встановлення факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав громадян.
Згідно ч. 1 ст. 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені ст.ст. 150-151 СК України.
За приписами ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно зі ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.
За п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти;
Таким чином за змістом наведених норм чинного законодавства з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися.
Отже, при встановленні факту самостійного виховання дитини батьком фактично встановлюється юридичний факт, в силу якого обсяг прав матері обмежується або припиняється, тобто вона може бути позбавлена батьківських прав щодо дитини на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України .
У поданій заяві заявник зазначає, що малолітній син проживає разом із ним, знаходиться на його утриманні і самостійному вихованні, тобто фактично при задоволенні даної заяви можна буде дійти висновку, що мати дитини - ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, що не є предметом даної цивільної справи.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в силу ст. 141 СК України,  розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, а заявник не надав суду доказів, що в питанні виховання чи утримання малолітньої дитини, матір умисно ухиляється від виконання цих обов`язків чи реалізації прав з даного приводу.
Надані суду письмові докази лише свідчать про проживання малолітнього сина разом з батьком, що ніким не заперечується, однак жодним чином не підтверджують факт ухилення матері від участі у вихованні дитини та її не участь в утриманні дитини.
Крім того, заявником не обґрунтовано, які юридичні наслідки породжує факт щодо самостійного виховання заявником вже повнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у разі його встановлення.
Апеляційна скарга містить виключно обставини, наведені в заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, при цьому, в ній не наведено доводів в чому саме полягає неправомірність рішення суду першої інстанції, а відтак відсутні підстави для її задоволення.
Рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги на вбачається.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 жовтня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 грудня 2023 року.

Суддя-доповідач                                                І.В. П`єнта

Судді:                                                                А.П. Корніюк

       О.І. Талалай