Ухвала
 
03 листопада 2023 року
м. Київ
 
справа № 705/1744/16
провадження № 61-15538ск23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,
 
розглянувши заяву адвоката Прудивуса Миколи Анатолійовича як представника ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. та Тітова М. Ю. від участі у розгляді касаційної скарги ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом примусового виселення з квартири, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, у якому просила усунути перешкоди в користуванні належним їй майном шляхом примусового виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 .
 
Уманський міськрайонний суд Черкаської області рішенням від 27 квітня                2023 року позов задовольнив. Усунув перешкоди в користуванні належним               ОСОБА_2 майном шляхом примусового виселення ОСОБА_1 з квартири        АДРЕСА_1 . Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.
 
Черкаський апеляційний суд постановою від 30 серпня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 квітня 2023 року - без змін.
 
26 жовтня 2023 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 квітня 2023 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 30 серпня 2023 року у цій справі.
 
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу призначено судді-доповідачу Зайцеву А. Ю.; судді, які входять до складу колегії: Коротенко Є. В., Тітов М. Ю.
 
02 листопада 2023 року адвокат Прудивус М. А. як представник ОСОБА_1 надіслав на електронну адресу Верховного Суду скріплену електронним цифровим підписом заяву про відвід колегії суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Тітова М. Ю. у справі № 705/1744/16.
 
Заява адвоката Прудивуса М. А. як представника ОСОБА_1 мотивована тим, що колегією суддів: Зайцев А. Ю., Коротенко Є. В., Тітов М. Ю. вже розглядалася справа за участі тих же сторін у справі № 705/2298/16 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Уманської міської ради про визнання недійсними рішень про приватизацію квартири та ордеру. Так, рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06 квітня                2022 року у справі № 705/2298/16 відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог про визнання незаконною приватизації квартири, ордеру на житлове приміщення та скасування права власності. Постановою Черкаського апеляційного суду від 28 липня 2022 року рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06 квітня 2022 року змінено та викладено мотивувальну частину рішення у новій редакції. 
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що позивач не надав належних та допустимих доказів того, що приватизація квартири була проведена у 2008 році відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з порушенням закону. На момент приватизації спірної квартири у 2008 році ОСОБА_1 був зареєстрований у квартирі АДРЕСА_2 , яку він вже приватизував, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованим та задоволенню не підлягають. 
 
Черкаський апеляційний суд у постанові від 30 серпня 2023 року у справі                      № 705/1744/16 також посилається на приватизацію ОСОБА_1 іншої квартири АДРЕСА_3 . 
 
Таким чином, як у справі № 705/2298/16 так і у справі № 705/1744/16 апеляційні суди та Касаційний суд в складі суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В.,             Тїтова М. Ю., припустились фатальної для ОСОБА_1 помилки з приводу наявного ніби в нього іншого житла, що не відповідає дійсності, а відтак спір в обох справах, зокрема у цій справі винесено з фактичним виселенням його без надання іншого житла при встановленому факті судами про його наявність.
 
За поданими до касаційної скарги доказами означене не відповідає дійсності, натомість може викликати обґрунтовані сумніви у ОСОБА_1 стосовно можливості виправлення означеної помилки, що вже допущена відносно нього в ході розгляду попередньої справи в Касаційному суді.
 
На підставі наведеного, для виключення будь-яких сумнівів щодо об`єктивності розгляду справи, адвокат Прудивус М. А. як представник ОСОБА_1 просить відвести суддів Верховного Суду Касаційного цивільного суду у складі           Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. та Тітова М. Ю. від розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 у справі № 705/1744/16.
 
Вирішуючи заяву про відвід колегії суддів, а також матеріали касаційного провадження, Верховний Суд, який діє у складі колегії суддів, зробив висновок про необґрунтованість заявленого відводу.
 
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.
 
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.
 
У частині четвертій статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
 
У рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (№ 33949/02, § 49-52,                        від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.
 
Колегія суддів Верховного Суду, оцінюючи, чи наявні підстави для відводу за суб`єктивним критерієм, констатує, що не встановлено будь-які підстави стверджувати, що судді Зайцев А. Ю., Коротенко Є. В. та Тітов М. Ю. мають та виявляють особисту упередженість під час розгляду цієї справи. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного. Доказів протилежного заявником не надано й судом не здобуто.
 
За об`єктивним критерієм Верховним Судом підлягає встановленню, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним у цьому є те, чи є побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно підтвердженими.
 
Доводи заяви адвоката Прудивуса М. А. як представника ОСОБА_1 про відвід суддів не містять посилання на обставини, які б дали підстави для висновку про необ`єктивність та упередженість суддів Верховного Суду                Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. та Тітова М. Ю., тож заявлений відвід суддям є необґрунтованим. Доводи заявника щодо відводу суддів не доведені та не обґрунтовані.
 
Верховний Суд наголошує на тому, що необґрунтоване усунення суддів від участі у розгляді певної справи є так само порушенням права на справедливий суд, як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді.
 
Суд оцінює обставини у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні. Тому доводи розглядуваної заяви не можуть слугувати підставою для відводу суддів, оскільки не підтверджують наявність об`єктивних сумнівів у їх неупередженості та об`єктивності.
Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право при визначенні його цивільних прав і обов`язків на справедливий публічний розгляд справи протягом розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним на підставі закону.
 
Як зазначає ЄСПЛ, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, § 48).
 
Згідно із Бангалорськими принципами поведінки суддів, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим постановлення об`єктивного рішення у справі або у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
 
Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях ЄСПЛ, для визначення неупередженості суду належить виходити не тільки з суб`єктивного критерію, але й об`єктивного підходу, який визначає, чи були забезпечені достатні гарантії, аби виключити будь-які законні сумніви з цього приводу (рішення у справі Ferrantelli et Santangelo).
 
Також у своєму рішенні «Газета «Україна-центр» проти України» ЄСПЛ наголошував, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатись на підставі суб`єктивного і об`єктивного критеріїв. У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, допоки не доведено протилежного. У контексті об`єктивного критерію потрібно визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо безсторонності суддів. З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть бути важливими, або іншими словами, «правосуддя має не тільки чиниться, також має бути видно, що воно чиниться». На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти в громадськість (§§ 28-32).
 
Аналіз практики ЄСПЛ свідчить, що підставами для відводу судді є існування суб`єктивного або об`єктивного критеріїв, за умови доведення існування яких можна стверджувати про обґрунтованість сумнівів у безсторонності судді.
 
Враховуючи, що колегія суддів зробила висновок про необґрунтованість заяви про відвід суддів Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. та Тітова М. Ю., вирішення заяви адвоката Прудивуса М. А. як представника ОСОБА_1 про відвід суддів Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. та Тітова М. Ю., у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, підлягає передачі іншому судді Верховного Суду.
 
Керуючись статтями 33, 36, 39, 40 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Заяву адвоката Прудивуса Миколи Анатолійовича як представника ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. та Тітова М. Ю. від участі у розгляді касаційної скарги ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом примусового виселення з квартири, визнати необґрунтованою.
 
Заяву адвоката Прудивуса Миколи Анатолійовича як представника ОСОБА_1 про відвід суддів Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. та                Тітова М. Ю. передати для вирішення іншому судді.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                                     А. Ю. Зайцев
 
                                                                                                                      Є. В. Коротенко
            
                                                                                                                      М. Ю. Тітов