Номер провадження: 22-ц/813/5655/23 
Справа № 511/1963/22
Головуючий у першій інстанції Іванова О. В.
Доповідач Коновалова В. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
Іменем України
04.12.2023 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Карташова О.Ю., Кострицького В.В.,
за участю секретаря судового засідання – Мокана В.В.,
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 , 
відповідачі – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Другий Київський відділ державної виконавчої служби у м.Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), Приватний виконавець Колечко Дмитро Миколайович,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_4 ,
на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 29 березня 2023 року,
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зняття арештів з нерухомого майна, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Другий Київський відділ державної виконавчої служби у м.Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), Приватний виконавець Колечко Дмитро Миколайович,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог
У вересні 2022 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зняття арештів з нерухомого майна, в обґрунтування якого зазначив, що 20 червня 2007 року між ВАТ Комерційний Банк «Надра» і  ОСОБА_2 укладено кредитний договір за умовами якого банк надав, а  ОСОБА_2 отримав кредит у сумі 69500 доларів США на придбання нерухомості садового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . 
На забезпечення виконання кредитних зобов`язань, укладено іпотечний договір між ВАТ Комерційний Банк «Надра» і  ОСОБА_2 . Предметом іпотеки є садовий будинок, що розташований на земельній ділянці площею 0,170 га за адресою: АДРЕСА_1 . Останній не виконав взяті на себе зобов`язання, кошти банку не повернув. 
Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20 серпня 2014 року позовні вимоги ПАТ «Комерційний банк «Надра» до  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту задоволено, стягнуто заборгованість у сумі 1195877,32 грн, на виконання зазначеного рішення були видані виконавчі листи.
04 серпня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія Довіра та гарантія» та ТОВ «Фінстрим» укладено договір відступлення права вимоги, згідно умов якого останнє набуло права вимоги за кредитним договором, що укладений між ВАТ КБ «Надра» та  ОСОБА_2 .04 серпня 2020 року між ТОВ «Фінстрим» та  ОСОБА_1 укладено договір відступлення права вимоги, згідно умов якого останній набув права вимоги за кредитним договором, що укладений між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та  ОСОБА_2 .
ОСОБА_1 є правонаступником ПАТ КБ «Надра» та новим кредитором за кредитним договором. При підготовці пакету документів нотаріусу для реалізації іпотечного застереження щодо боржника  ОСОБА_2 , позивач довідався, що на іпотечне майно накладено арешти Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Другим Київським відділом ДВС ГТУЮ в Одеській області та приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. Позивач зазначає, що є іпотекодержателем з переважним правом на задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки, не може реалізувати своє право щодо задоволення вимог за рахунок предмета іпотеки, оскільки на майно накладено арешт, чим порушуються його права.
Позивач просив суд звільнити з під арештів майно, а саме: садовий будинок, що розташований на земельній ділянці площею 0,170 га за адресою: АДРЕСА_1 , накладених:
- постановою Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Одеській області про арешт майна боржника, серія та номер: 52606815, виданий 31.08.2017 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 36863281 від 01.09.2017 року, номер запису про обтяження 22121762;
- постановою Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Одеській області про арешт майна боржника, серія та номер: 54400940, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 40307873 від 26.03.2018 року, номер запису про обтяження 25420615;
- постановою Другого Київського відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області про арешт майна серія та номер: ВП № 52464965 виданий 11.12.2018 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 44541661 від 11.12.2018 року, номер запису про обтяження 29381066;
- постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. про опис та арешт майна боржника, серія та номер: ВП № 57162980 виданий 11.11.2020 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 55239895 від 19.11.2020 року, номер запису про обтяження 39276736 та вирішити питання розподілу судових витрат. 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Роздільнянський районний суд Одеської області рішенням від 29 березня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зняття арештів з нерухомого майна відмовив.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач пред`явив позовні вимоги тільки до органів ДВС, приватного виконавця (які не є ні боржниками, ні особами, в інтересах яких накладено арешт на спірне нерухоме майно) та  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , але з наданих матеріалів не зрозуміло по якій цивільній справі вказані особи є відповідачами.
При цьому ні боржники, ні стягувачі, в інтересах яких був накладений арешт на спірний будинок по виконавчим провадженням № 52606815, № 54400940, № 52464965, № 57162980 як відповідачі до участі у справі не залучені. Клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі інших осіб як співвідповідача позивач не заявляв.
Суд першої інстанції також встановив, що матеріали справи не містять доказів звернення позивача до органів ДВС та приватного виконавця щодо надання інформації про стягувачів у вказаних 4 виконавчих провадженнях, а також інформації про підстави закінчення 2 виконавчих проваджень, що має суттєве значення під час вирішення спору про зняття арешту з майна. Оскільки арешти накладені постановами виключно виконавчої служби по двом виконавчим провадженням № 52606815 та № 57162980, які є не закритими, вважав, що позивачем не доведено обґрунтованість способу захисту порушеного права, який не може одночасно поєднувати правила розгляду Глави VII ЦПК України та загального позовного провадження та без доведення додержання позивачем правил юрисдикційності позову.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_4 , просить рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 29 березня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. 

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_4 , посилається на те, що судом першої інстанції неправильно застосовано висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.05.2020 року у справі № 554/8004/16, вважає обраний ним спосіб захисту порушених прав належним. Зазначає, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, вважає що обраний спосіб захисту призведе до відновлення прав іпотекодержателя на переважне задоволення вимог перед іншими кредиторами.
Зауважує, що суд першої інстанції самостійно здійснював збирання доказів, долучав вказані докази до матеріалів справи та надав їм оцінку.

(2) Позиція інших учасників справи
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 24.04.2023 року роз`яснювалось право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.04.2023 року у вказаній справі визначено склад колегії суддів: Орловська Н.В. головуючий суддя, судді: Базіль Л.В., Пузанова Л.В.
Вища рада правосуддя рішенням від 30.05.2023 року № 567/0/15-23 вирішила достроково закінчити відрядження суддів Херсонського апеляційного суду до Одеського апеляційного суду.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.06.2023 року в цій справі визначено головуючим суддю Коновалову В.А. у зв`язку з закінченням відрядження судді Орловської Н.В.
Позивач, відповідачі та треті особи в судове засідання не з`явились про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином і в установленому законом порядку.
Позивач повістку отримав 09.11.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Представник позивача у судовому засіданні просив апеляційну скаргу задовольнити.
ОСОБА_3 про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином у відповідності до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.
ОСОБА_2 про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті «Судова влада».
Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повістку отримав 06.11.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Другий Київський відділ державної виконавчої служби у м.Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) повістку отримав 06.11.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Приватний виконавець Колечко Дмитро Миколайович повістку отримав 06.11.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що пред`являючи позов, позивач не скористався наданими йому процесуальними правами щодо забезпечення доказів для встановлення особи стягувача у виконавчих провадженнях та подальшого притягнення всіх вказаних осіб співвідповідачами за заявленими у цій справі вимогами. 
Суд вважав, оскільки до розгляду справи не притягнуто всіх осіб співвідповідачами за заявленими у цій справі вимогами та позивачем також не доведено обґрунтованість способу захисту порушеного права, який не може одночасно поєднувати правила розгляду Глави VII ЦПК України та загального позовного провадження та без доведення додержання позивачем правил юрисдикційності позову, то позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі колегія суддів вважає, за необхідне зазначити наступне. 
       Із матеріалів справи вбачається, що 20 червня 2007 року між ВАТ Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № ОД 07\06\2007\840-К\85, за умовами якого банк надав, а ОСОБА_2 отримав кредит у сумі 69500 доларів США на придбання нерухомості - садового будинку, що розташований на земельній ділянці площею 0,170 га АДРЕСА_2 .
       З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 20 червня 2007 року між ВАТ Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір, за яким іпотекодавець передав в іпотеку нерухоме майно – садовий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці розміром 170 кв.м за фактичним користуванням.
Судом встановлено, що заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20 серпня 2014 року позов Публічного Акціонерного Товариства «Комерційний Банк «Надра» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на користь ПАТ «Комерційний Банк «Надра» заборгованість за кредитним договором № ОД 07\06\2007\840-К\85 від 20.06.2007 року у сумі 1195877 грн 32 коп, де борг за кредитом 633188,1 грн, борг по відсоткам - 441899,11 грн, пеня 56278,12 грн, штраф - 64511,99 грн та судовий збір у сумі 3654 грн.
Згідно договору № GL3N016222 про відступлення прав вимоги від 08 квітня 2020 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія довіра та гарантія» та ПАТ «КБ «Надра», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В., зареєстрованого в реєстрі № 577, Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Довіра та гарантія» набуто право вимоги за кредитним договором № ОД 07\06\2007\840-К\85 від 20.06.2007 року, іпотечним договором та договором поруки.
04 серпня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія довіра та гарантія» та ТОВ «Фінстрим» укладено договір відступлення права вимоги № 403/ФК-20, згідно умов якого останнє набуло права вимоги за кредитним договором № ОД07/06/2007/840-К/85 від 20.06.2007 року, який укладено між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 , та договорами забезпечення: договором іпотеки від 20.06.2007 року, що укладений між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та ОСОБА_2 , який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гашовою В.В., за реєстровим № 8215; договором поруки № ОД07/06/2007/840-П/85 від 20.06.2007 року, поручителем за яким є ОСОБА_3 .
04 серпня 2020 року між ТОВ ««Фінстрим» та ОСОБА_1 укладено договір відступлення права вимоги, згідно умов якого останній набув права вимоги за кредитним договором № ОД07/06/2007/840-К/85 від 20.06.2007 року, який укладено між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та ОСОБА_2 , і договорами забезпечення: договором іпотеки від 20.06.2007 року, який укладено між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та ОСОБА_2 , що посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гашовою В.В., за реєстровим № 8215; договором поруки № 0ДО7/О6/2ОО7/84О-П/85 від 20.06.2007 року, поручителем за яким є ОСОБА_3 .
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 16.03.2022 року замінено Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» на його правонаступника ОСОБА_1 в якості стягувача за виконавчим листом № 520/5096/14-ц, виданим Київським районним судом м. Одеси від 19.12.2014 року у справі за позовом Публічного Акціонерного Товариства «Комерційний Банк «Надра» до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту; видано дублікати виконавчих листів та поновлено строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання.
Зазначені обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 є правонаступником ПАТ КБ «Надра» за кредитним договором № ОД07/06/2007/840-К/85 від 20.06.2007 року та іпотечним договором від 20.06.2007 року, та прийняв всі права і обов`язки за кредитним договором та іпотечним договором.
З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки, індексний номер 219022649 від 04.08.2020 року, вбачається, що ОСОБА_1 є іпотекодержателем предмета іпотеки: нерухоме майно - садовий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Звертаючись до суду з позовом, позивач просив звільнити майно, а саме садовий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці площею 0,170 га, з під арештів в обґрунтування зазначивши, що є кредитором за кредитним договором № ОД 07\06\2007\840-К\85 та іпотечним договором на яке державним та приватним виконавцями накладено арешт на нерухоме майно - садовий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Накладення державним та приватним виконавцями арештів на вказаний будинок створило перешкоди йому як іпотекодержателю, з переважним правом задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки у реалізації права на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом реєстрації за ним права власності на предмет іпотеки на підставі договору іпотеки. 
Судом встановлено, що в межах виконавчих проваджень накладено арешт на нерухоме майно - садовий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 :
ВП 52606815, постановою Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Одеській області про арешт майна боржника від 31.08.2017, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 36863281 від 01.09.2017 року, номер запису про обтяження 22121762;
ВП 54400940, постановою Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Одеській області про арешт майна боржника від 26.03.2018 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 40307873, номер запису про обтяження 25420615;
ВП 52464965, постановою Другого Київського відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області про арешт майна від 11.12.2018 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 44541661 від 11.12.2018, номер запису про обтяження 29381066;
ВП 57162980, постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. про опис та арешт майна боржника від 11.11.2020 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 55239895 від 19.11.2020, номер запису про обтяження 39276736.
Всі арешти, які позивач просить скасувати накладені державним та приватним виконавцями в рамках різних виконавчих проваджень.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до Єдиного реєстру боржників станом на 16.03.2023 року відносно боржника ОСОБА_2 наявна інформація щодо відкриття 11 (одинадцяти) виконавчих проваджень.
На примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. перебуває зведене виконавче провадження № 57170126, до складу якого входять:
- виконавчий лист № 2-2119/2010, виданий Київським районним судом міста Одеси 23.09.2010 року про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен банк Аваль» заборгованості за кредитом на загальну суму 35561,13 доларів США, еквівалент 271331,42 грн;
- виконавчий лист № 2-1878/10, виданий Київським районним судом міста Одеси 29.09.2010 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі АТ "Райффайзен Банк Аваль" судових витрат на загальну суму 721,5 грн;
- виконавчий лист № 2-1878/10, виданий Київським районним судом міста Одеси 29.09.2010 року, про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитом в загальній сумі 17222,36 доларів США, що за курсом НБУ (станом на 02.10.2009 року 1 долар США=7,6865 грн) становить 132379,67 грн.
06.09.2018 року, 07.09.2019 року, 30.01.2019 року приватним виконавцем винесені постанови про відкриття виконавчих проваджень ВП № 57162980, № 57167225, № 58242096 з примусового виконання вищезазначених виконавчих документів.
06.09.2018 року та 30.01.2019 року приватним виконавцем винесені постанови про арешт майна та коштів боржника, якими було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, а також на грошові кошти всіх видів валют та банківських металів, що знаходяться на всіх рахунках боржника ОСОБА_2 . Відомості про арешт рухомого та нерухомого майна боржника внесено до відповідних державних реєстрів.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Згідно з частинами шостою та сьомою статті 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.
Відповідно до статті 36 Закону України «Про іпотеку», в редакції на час виникнення правовідносин, сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.
Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати:
передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону;
право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.
Статтею 37 Закону України «Про іпотеку», в редакції на час виникнення правовідносин, передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.
Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі.
Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.
Згідно з частиною третьою статті 51 Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі.
Відповідно до частин першої, п`ятої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Арешт з майна може бути знятий виконавцем за рішенням суду.
Із матеріалів справи вбачається, що 20 червня 2007 року за ВАТ Комерційний банк «Надра» зареєстрована іпотека за іпотечним договором, пізніше постановою Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Одеській області про арешт майна боржника від 26.03.2018 року, постановою Другого Київського відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області про арешт майна від 11.12.2018 року, постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. про опис та арешт майна боржника від 11.11.2020 року, зареєстровані обтяження на предмет іпотеки.
Зазначені обставини свідчать про те, що право іпотеки за іпотечним договором від 20 червня 2007 року виникло до винесення постанов про арешт майна боржника, на підставі яких накладено арешти на нерухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_2 .
Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» внесено зміни до частини четвертої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» шляхом її доповнення пунктом 7 такого змісту:
«7) державної реєстрації права власності на нерухоме майно іпотекодержателем - фінансовою установою в порядку, передбаченому статтями 33 - 38 Закону України «Про іпотеку». Наявність зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки обтяжень, інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем».
Перехідними положеннями Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» передбачено, що закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію через три місяці з дня набрання чинності цим Законом. Зазначені зміни введені в дію 04 лютого 2019 року
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року в справі № 346/1305/19 (провадження № 14-181цс20) зазначено, що «іпотекодержатель, зокрема і новий кредитор, який набув прав іпотекодержателя від банку чи іншої фінансової установи, може безперешкодно реалізувати право на задоволення своїх вимог до боржника переважно перед іншими його кредиторами, зокрема, шляхом реєстрації права власності за ним на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». За змістом зазначеного припису пункту 7 частини четвертої статті 24 Закону № 1952-IV обтяження предмета іпотеки, зареєстровані після державної реєстрації іпотеки за банком або іншою фінансовою установою, не є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержателем та для державної реєстрації за ним (зокрема і за новим кредитором, який набув прав іпотекодержателя від банку чи іншої фінансової установи) права власності на цей об`єкт.
Велика Палата Верховного Суду бере до уваги те, що іпотека за договором іпотеки була зареєстрована за АКБ «ТАС-Комерцбанк» ще 29 серпня 2007 року. Значно пізніше - 4 квітня 2018 року - приватний виконавець зареєстрував обтяження на предмет іпотеки. Той факт, що іпотека зареєстрована саме за позивачкою лише 18 січня 2019 року на підставі договору купівлі-продажу майнових прав і договору відступлення права вимоги за іпотечним договором не змінює факту виникнення у банку права іпотеки на квартиру 29 серпня 2007 року.
Отже, за змістом пункту 7 частини четвертої статті 24 Закону № 1952-IV станом на день звернення до суду позивачки, яка набула від банку права іпотекодержателя щодо іпотеки, зареєстрованої за банком ще 29 серпня 2007 року, наявність обтяження речових прав на квартиру, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі постанови приватного виконавця про арешт майна боржника, не могло бути підставою для відмови позивачці у державній реєстрації права власності на квартиру у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Така підстава для відмови існувала до моменту введення в дію 4 лютого 2019 року Закону № 2478-VIII (постанова Великої Палати Верховного Суду від 3 квітня 2019 року у справі № 755/5072/17, Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12 грудня 2019 року у справі № 923/880/18 (пункти 4.44-4.45)».
Із матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду із цим позовом у вересні 2022 року, тобто під час дії пункту 7 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», яким передбачено, що обтяження предмета іпотеки, зареєстровані після державної реєстрації іпотеки за банком або іншою фінансовою установою, не є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержателем та для державної реєстрації за ним.
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, представником позивача зазначено, що позивач  ні до нотаріуса, ні до державного реєстратора з метою реалізації іпотечного застереження за іпотечним договором від 12 червня 2007 року та реєстрації за ним права власності на нерухоме майно - садовий будинок, що знаходиться за адресою:  АДРЕСА_1  не звертався. Звернувшись до суду в вересні 2022 року  із позовом про звільнення з під арештів майна з метою захисту права іпотекодержателя щодо реєстрації права власності на садовий будинок як предмет іпотеки, позивач не обґрунтував наявність перешкод у реалізації такого права, станом на момент звернення.
Ураховуючи викладені обставини колегія суддів вважає, що позивачем не доведено порушення його права іпотекодержателя щодо реєстрації права власності на садовий будинок через накладення на нього арештів державним та приватним виконавцями, оскільки наявність арешту, накладеного на предмет іпотеки, не порушує пріоритетного права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки.
Суд першої інстанції зробив правильний висновок про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зняття арештів з нерухомого майна, проте помилився з мотивами такої відмови, тому рішення підлягає зміні шляхом викладення мотивувальної частини в редакції цієї постанови.

Щодо суті апеляційної скарги
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право  скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).
Апеляційний суд вважає, оскільки суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, проте суд в рішенні помилився з мотивами такої відмови, тому рішення суду слід змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови. В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374,  ст. 376, 384 ЦПК України,  апеляційний суд у складі колегії суддів, 
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_4 , задовольнити частково.
Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 29 березня 2023 року змінити, виливши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 08 грудня 2023 року.

Головуючий                                                                 В.А. Коновалова

Судді В.В. Кострицький

                                                                                                           О.Ю. Карташов