ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року 
м. Черкаси   

Справа № 711/5159/22		
Провадження № 22-ц/821/1591/23		
категорія: 305010000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Василенко Л. І.,
суддів: Бородійчука В. Г., Карпенко О. В.,
секретаря - Мунтян К. С.,
учасники справи:        
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідачі: Головне управління національної поліції в Черкаській області, Державна казначейської служби України,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційні скарги Головного управління національної поліції в Черкаській області та представника ОСОБА_1 - адвоката Яцюка Максима Васильовича на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 серпня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Черкаській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, у складі: головуючого судді Старікової М. М., повний текст рішення виготовлений 24 серпня 2023 року, 

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2022 року адвокат Яцюк М. В. в інтересах ОСОБА_1 , звернувся в суд з позовом до Головного управління національної поліції в Черкаській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.
Позовні вимоги мотивував тим, що 18.12.1974 на підставі ордеру № 3441 батько позивача отримав квартиру АДРЕСА_1 . В ордері були вписані мати, брат позивача та сам позивач. В подальшому батько та мати позивача померли, а він з братом на підставі ст. 1268 ЦК України фактично прийняли спадщину. При цьому зазначено, що копію ордеру надати неможливо через втрату.
Зважаючи на інвалідність ОСОБА_1 та його низькі доходи, неможливість отримання належного доходу для нормального життя ОСОБА_2 та його мати ОСОБА_3 звернулися до позивача із пропозицією продажу квартири, 1/2 якої вони вже отримали від брата позивача (загинув за незрозумілих обставин, кримінальна справа щодо смерті закрита) та, в подальшому, придбання позивачу однокімнатної квартири замість його частини квартири. У січні 2017 року вказані особи повідомили, що на квартиру є претендент в особі ОСОБА_4 з якою згадані особи знаходилися у дружніх стосунках. Позивач особисто ніколи не бачив та не спілкувався із ОСОБА_4 , всі новини та бажання майбутнього покупця чув зі слів ОСОБА_2 . Засобами телефонного зв`язку позивача було запевнено, що є в наявності кошти для придбання квартири та те, що позивач отримає від покупця кошти на квартиру, а всі питання буде вирішено через представника позивача.
Нарешті, позивач погодився на вмовляння за умови, що останні придбають квартиру із подальшим оформленням договору довічного утримання. 11.12.2018 позивач підписав довіреність на представника ОСОБА_2 щодо продажу частини квартири, а натомість отримав нотаріально посвідчену заяву.
18.12.2017 відбувся продаж квартири за підписом продавця ОСОБА_2 . Після продажу квартири та отримання грошової суми представник позивача втратив бажання контактувати із позивачем. Жодних коштів від продажу квартири позивач не отримав. Так само йому було в усній формі відмовлено у придбанні однокімнатної квартири.
Зважаючи на позицію ОСОБА_2 , позивач звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом про визнання договору недійсним. Придніпровським районним судом м. Черкаси позов задоволено, але 06.02.2020 по справі 711/7794/18, провадження 22-ц/821/147/20, Черкаським апеляційним судом рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси скасовано, а по справі прийнято рішення, яким відмовлено у позові. Позивач фактично залишився без житла та без грошових коштів за продаж нерухомості.
Важливим моментом справи було судове засідання 13.06.2019, на якому гр. ОСОБА_3 в якості свідка під розписку за відповідальність за завідомо неправдиві свідчення повідомила суду, що гроші позивача знаходяться у неї та вона відмовляється їх повертати відповідачу.
Зважаючи на відмову в позові, використовуючи беззаперечні докази вчинення кримінального правопорушення щодо привласнення грошових коштів, позивач звернувся до поліції із заявою про вчинення злочину. Лише після ухвали суду 24.09.2019 відомості заяви внесено до ЄРДР, але по ст. 356 КК України. В подальшому, в т.ч. за скаргами та заявами адвоката Яцюка М. В. відбулася перекваліфікація на ч. 3 ст. 190 КК України. Про ст. 191 КК України орган досудового розслідування забув, хоча дії правопорушника прямо підпадали під умови статті.
Зазначає, що із цього моменту щодо внесення відомостей тільки на підставі рішення суду, а не слідчого, почалися порушення прав та інтересів позивача в рамках досудового розслідування кримінального провадження. В подальшому порушення з кожним місяцем збільшувалися.
Так, позивачем щодо порушень зазначено:
1. постійне ігнорування клопотань, заяв позивача, як потерпілого, та адвоката Яцюка М. В. щодо слідчих дій, щодо місцезнаходження матеріалів справи, щодо ознайомлення з матеріалами справи;
2. в рамках кримінального провадження, окрім необхідності слідчих дій та посилання сторони потерпілого, відбулися вказівки прокуратури після скасування процесуальним прокурором в 2020 році постанови про закриття кримінального провадження, проте жодна вказівка за 2 роки не виконана. Повне ігнорування не тільки сторони потерпілого, а й прокурора з боку органу досудового розслідування;
3. слідчими проігнорована ухвала слідчого судді Соснівського районного суду щодо встановлення строків для вчинення термінових необхідних слідчих дій;
4. протягом досудового розслідування було скасовано чотири рази постанови про закриття кримінального провадження, винесені із порушенням Закону. Останню постанову, внаслідок відсутності слідчих дій протягом двох років, позивач вирішив недоцільним оскаржувати та скасовувати;
5. слідчим втрачено матеріали кримінального провадження;
6. відповідач, зазначаючи про організації службового розслідування щодо невиконання слідчих дій та через втрату матеріалів кримінального провадження, так і не вчинено жодних дій для проведення службового розслідування;
7. вже після закриття кримінального провадження потерпілому відмовляються надати доступ до копій кримінального провадження. Копії документів не було б зайвим подати до цього позову для прямого доказу неефективного досудового розслідування, але сторона позивача позбавлена можливості подати докази до суду. Поліція ігнорує позивача, адвоката Яцюка М. В. та, навіть, ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду від 12.05.2022.
Адвокат Яцюк М. В. вказує, що до позову додано документи, в якості доказів, які підтверджують наведені твердження щодо порушення прав та інтересів потерпілого, неефективного досудового розслідування, порушення закону з боку органу досудового розслідування, ігнорування ситуації з боку відповідача ГУНП в Черкаській області.
Як підставу подання позову зазначено, що внаслідок незаконної бездіяльності та незаконних дій посадових осіб, які підпорядковані відповідачу, та бездіяльності відповідача в кримінальному провадженні №12019251010005262, позивачу завдано значної моральної шкоди, яку останній вправі вимагати стягнути з відповідача за рахунок державного бюджету.
Просив суд стягнути із Державного бюджету України, шляхом списання коштів у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 1000000 грн моральної шкоди.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 серпня 2023 року позов задовольнити частково.
Стягнуто з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 20000 грн.
Рішення суду мотивоване тим, що відповідачем через бездіяльність не були виконані завдання кримінального провадження, що передбачені ст. 2 КПК України. Зміст та форма кримінального провадження не відповідають загальним засадам кримінального провадження, відповідно до ст. 7 КПК України. Крім того, відповідачем не виконано одну із засад – законність, зважаючи на те, що за нормами ч. 2 ст. 9 КПК, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Суд дійшов висновку, що зазначені обставини свідчать про те, що позивачу ОСОБА_1 завдано моральних страждань, зумовлених тривалою невизначеністю спірних правовідносин, необхідністю неодноразово звертатися до органів досудового розслідування, прокурора та слідчого судді щодо зобов`язання посадових осіб виконати покладені на них КПК України обов`язки; неможливістю здійснювати звичайну щоденну діяльність, перебуванні у напруженому психологічному стані та усвідомленні того, що винні особи встановлені не будуть, його порушені права та майнові інтереси захищені не будуть. Судом встановлено, що з боку посадових осіб органів досудового розслідування внаслідок їхньої бездіяльності позивачу завдано моральної шкоди, тягар відповідальності за відшкодування якої покладається на державу Україна.
При цьому, суд погодився із доводами представників відповідачів про те, що відсутні підстави для визначення розміру моральної шкоди 1000000 грн, яку позивач та його представник обґрунтовували не лише завданими моральними стражданнями, а й розміром компенсації вартості житлового приміщення, яке позивач міг би придбати в подальшому.
Враховуючи практику ЄСПЛ, принципи розумності, виваженості та справедливості суд першої інстанції вважає обґрунтованим розмір 20000 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі, поданій 04 вересня 2023 року, Головне управління національної поліції, вважаючи рішення суду таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 серпня 2023 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що саме на позивача покладено обов`язок доведення наявності завдання останньому моральної шкоди як наслідку протиправної поведінки працівників Національної поліції, проте судом першої інстанції не з`ясовано з яких саме міркувань виходив позивач визначаючи розмір моральної шкоди та якими доказами вона підтверджується.
Зазначає, що поза увагою суду першої інстанції залишено той факт, що позивачем не надано жодних доказів наявності «стану тривоги, відчуття безпеки та верховенства права, порушення психологічного благополуччя, позбавлення звичайного людського спокою, тощо», а також не надано доказів та підтверджень наявності причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями відповідача.
Вважає, що факт тривалого досудового розслідування кримінального провадження, у якому позивач є потерпілим, а також факти скасування постанов слідчого про закриття кримінального провадження не можуть вважатися безумовними доказами заподіяння моральної шкоди.
Також вважає, що судом першої інстанції порушено принцип справедливого та неупередженого розгляду справи, не доведено порушення прав позивача, яке призвело до моральних страждань, втрати ним нормальних життєвих зв`язків та вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, а тому дійшов до невірного висновку про стягнення 20000 грн.

В апеляційній скарзі, поданій 14 вересня 2023 року, представник ОСОБА_1 - адвокат Яцюк М. В., вважаючи, що судом стягнуто занадто малий розмір завданої моральної шкоди, просив змінити рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 серпня 2023 року, частково задовольнити позов та стягнути на користь позивача завдану моральну шкоду у розмірі 200000 грн.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що розмір моральної шкоди в сумі 20000 грн не відповідає дійсним стражданням позивача ОСОБА_1 , якого позбавили житла, позбавили коштів, а потім позбавили прав потерпілого.
Зазначає, що в даній цивільній справі є потерпіла сторона, яка страждає, є незаконна бездіяльність, яка підтверджена низкою рішень слідчих суддів, є причинно-наслідковий зв`язок між неефективним досудовим розслідуванням та завданою моральною шкодою позивачу, є злочинці на волі без претензій від поліції. Ці правопорушника вже забули про позивача, витрачають його кошти і насолоджуються життям.
Вважає, що суд першої інстанції недостатньо врахував принцип розумності, виваженості та справедливості під час стягнення моральної шкоди.

25 вересня 2023 року від Державної казначейської служби України надійшов відзив на апеляційні скарги в якому просила апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Черкаській області задовольнити, а рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.08.2023 в частині задоволених позовних вимог - скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Натомість, рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.08.2023 в частині відмови у задоволенні позовних вимог – залишити без змін.
Щодо апеляційної скарги представника ОСОБА_1 – адвоката Яцюка М. В., то Державна казначейська служба України у повному обсязі заперечує її задоволення.
Підтримує доводи ГУ НП, що позивачем не доведений факт наявності шкоди, а також її виникнення внаслідок дій працівників органів Національної поліції та підтверджень наявності причинного зв`язку між шкодою та відповідними діями працівників органів Національної поліції.
Вважає, що в оскаржуваному рішенні суду відсутнє обґрунтування наявності складових частин цивільного правопорушення (неправомірні дії, наявність шкоди та причинний зв`язок між ними) і відповідно, відсутні підстави для відшкодування позивачу моральної шкоди, яку судом оцінено в 20000 грн.
Крім того, саме по собі визнання судом протиправних дій органів Національної поліції є справедливою сатисфакцією позивачу.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

24.12.2019 слідчим СВ ЧВП ГУНП в Черкаській області винесено постанову про закриття вказаного кримінального провадження, яку 03.04.2020 прокурором Черкаської місцевої прокуратури було скасовано.
21.02.2020 прокуратурою Черкаської області направлено до Черкаської місцевої прокуратури звернення адвоката Яцюка М. В., в інтересах ОСОБА_1 , щодо неналежного проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні (т. 1 а.с.27).
Листом Черкаської місцевої прокуратури від 05.08.2020 № 165-296-20 адвоката Яцюка М. В., в інтересах ОСОБА_1 , повідомлено, що у зв`язку з недотриманням вимог чинного законодавства України, невиконання вказівок прокурора, а також з метою перевірки викладених останнім фактів, Черкаською місцевою прокуратурою ініційовано перед керівництвом ГУНП в Черкаській області питання щодо проведення службового розслідування та вирішення питання про притягнення винних осіб до відповідальності. Також повідомлено про надання вказівок в порядку ст. 36 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.08.2020 (справа № 712/7790/20), задоволено скаргу адвоката Яцюка М. В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , та зобов`язано слідчого в 15-денний строк з дня отримання ухвали слідчого судді провести необхідні слідчі дії для забезпечення своєчасного, законного досудового розслідування, в тому числі щодо додержання строків за ст. 219 КПК України (т.1 а.с. 53-55).
Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.09.2020 (справа №712/7086/20), задоволено скаргу адвоката Яцюка М. В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , про перекваліфікацію кримінального провадження №12019251010005262 (т.1 а.с. 56-58).
Листом ГУНП в Черкаській області від 25.11.2020, повідомлено ОСОБА_1 про перекваліфікацію кримінального провадження №12019251010005262 з кримінального проступку, передбаченого ст. 356 КК України, на кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 190 КК України (т.1 а.с. 44).
18.12.2020 СУ ГУНП в Черкаській області листом повідомило ОСОБА_1 про відсутність підстав для відсторонення слідчого від проведення досудового розслідування кримінального провадження № 12019251010005262, а також вказано слідчому на необхідність активізації розслідування (т. 1 а.с. 43).
13.01.2021 СУ ГУНП в Черкаській області листом повідомило ОСОБА_1 про надання вказівок у кримінальному провадженні № 12019251010005262 щодо його активізації та прийняття законного рішення (т.1 а.с. 45).
Листом СУ ГУНП в Черкаській області від 13.01.2021 № 24/Я-6 Кц, ОСОБА_1 повідомлено про доручення проведення досудового розслідування іншому слідчому і активізацію слідства, а також призначення проведення службової перевірки з метою встановлення причин тривалого проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні (т. 1 а.с. 46).
01.02.2021 СУ ГУНП в Черкаській області листом № 24/Я-46Кц, повідомило ОСОБА_1 про зміну підслідності кримінального провадження, у зв`язку з реорганізацією підрозділів національної поліції, та про надання вказівки слідчому на необхідність активізації розслідування (т.1 а.с. 47).
04.02.2021 СУ ГУНП в Черкаській області листом № 24/Я-9, повідомило адвоката Яцюка М. В. про визначення підслідності у даному кримінальному провадження за Черкаським РУП ГУНП в Черкаській області та про надання вказівки слідчому на необхідність активізації розслідування (т. 1 а.с. 48).
31.05.2021 Черкаська обласна прокуратура листом повідомила ОСОБА_5 , що кримінальне провадження №12019251010005262 перебуває у провадженні Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області (т. 1 а.с. 41).
02.08.2021 СУ ГУНП в Черкаській області листом № 24/Я-68 аз, повідомило адвоката Яцюка М. В. про закриття кримінального провадження №12019251010005262, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України (т. 1 а.с. 49).
Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.08.2021 (справа №712/7454/21), частково задоволено скаргу адвоката Яцюка М. В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні №12019251010005262 та зобов`язано слідчого Черкаського районного управління поліції ГУ ГУНП в Черкаській області Кацигана Д. О. розглянути клопотання ОСОБА_5 від 17.06.2021 та клопотання ОСОБА_1 від 01.07.2021 та 05.07.2021 (т.1 а.с. 59-63).
05.08.2021 Черкаська окружна прокуратура листом № 159-296-20, повідомила адвоката Яцюка М. В., в інтересах ОСОБА_1 , про ініціювання проведення службового розслідування (т. 1 а.с. 42).
17.09.2021 прокурором направлено до Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області лист щодо належної перевірки додержання вимог КПК України під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №12019251010005262 (т.1 а.с. 34).
Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.09.2021 (справа №712/9175/21) задоволено скаргу адвоката Яцюка М. В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , та скасовано постанову слідчого від 21.07.2021 про закриття кримінального провадження №12019251010005262 (т.1 а.с. 64-66).
Відповідно до листів Черкаської окружної прокуратури від 17.09.2021 та 10.09.2021 з метою належної перевірки додержання вимог КПК України під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №12019251010005262 до Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області неодноразово направлялись запити про витребування матеріалів вказаного кримінального провадження, які надано не було (т. 1 а.с. 34-35).
04.01.2022 СУ ГУНП в Черкаській області листом повідомило адвоката Яцюка М. В. про надання вказівки щодо встановлення місцезнаходження матеріалів кримінального провадження №12019251010005262 (т. 1 а.с. 50).
Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 08.02.2022 (справа №712/539/22) задоволено скаргу адвоката Яцюка М. В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , та скасовано постанову слідчого від 31.12.2021 про закриття кримінального провадження №12019251010005262 (т.1 а.с. 67-69).
Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.04.2022 (справа №712/2449/22) задоволено скаргу адвоката Яцюка М. В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , та скасовано постанову слідчого від 17.02.2022 про закриття кримінального провадження №12019251010005262 (т.1 а.с. 70-71).
Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.04.2022 (справа №712/2771/22) задоволено скаргу адвоката Яцюка М. В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , та відведено слідчого Кацигана Д. О. від проведення досудового розслідування кримінального провадження №12019251010005262 (т.1 а. с. 72-73).
26.03.2022 СУ ГУНП в Черкаській області листом повідомило адвоката Яцюка М. В. про відновлення досудового розслідування кримінального провадження №12019251010005262, на виконання ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.04.2022; доручення проведення досудового розслідування слідчому СВ Черкаського РУП ГУНП Рубану М. В. та направлення поданої адвокатом скарги до СВ Черкаського РУП ГУНП (т.1 а.с. 51).
Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси 09.08.2022 (справа №712/5690/22) частково задоволено скаргу адвоката Яцюка М. В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , визнано бездіяльність слідчого Рубана М. В. щодо відсутності відповіді по розгляду клопотання та зобов`язано розглянути клопотання ОСОБА_1 від 14.07.2022, 18.07.2022 у встановлені законом строки (т.1 а.с. 75).
10.08.2022 постановою слідчого, на підставі п. 10 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження №12019251010005262 закрито (т.1 а.с. 99).
21.09.2022 СУ ГУНП в Черкаській області листом повідомило адвоката Яцюка М. В. про направлення до Черкаського РУП ГУНП його звернення щодо надання можливості ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №12019251010005262 та проведення службового розслідування за фактом неналежного його розслідування (т. 1 а.с. 52).
Дане рішення слідчого не було оскаржене до слідчого судді відповідного суду.
Листами від 04.08.2020, 25.11.2020, 12.05.2020, 24.02.2021, 05.08.2021, 09.09.2021, прокурором у кримінальному провадженні №12019251010005262, в порядку ст. 36 КПК України, надавались вказівки про необхідність виконання слідчих (розшукових) дій (т.1 а.с. 28-33).
Крім того, до позову долучено заяви ОСОБА_1 від 29.06.2021, 06.07.2021, 14.07.2022, 01.09.2022 про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №12019251010005262 (т.1 а.с. 23-26).
Під час розгляду справи, судом були досліджені матеріали кримінального провадження № 12019251010005262, надані ГУНП в Черкаській області на запит суду першої інстанції. Матеріали кримінального провадження, крім вказаного вище містять наступні документи:
24.09.2019 на підставі ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси (справа №712/8827/19) до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за заявою ОСОБА_5 з правовою кваліфікаціє кримінального правопорушення за ст. 356 КК України;
24.12.2019 слідчим СВ ЧВП ГУНП винесено постанову про закриття вказаного кримінального провадження;
03.04.2020 прокурором Черкаської місцевої прокуратури скасовано рішення слідчого про закриття кримінального провадження;
12.05.2020 Черкаською місцевою прокуратурою надано вказівки слідчому в порядку ст. 36 КПК України;
25.05.2020 надано доручення слідчого про проведення слідчий (розшукових) дій;
01.06.2020 слідчим СВ залучено, допитано в якості потерпілого ОСОБА_1 та вручено йому пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого;
29.08.2020 дізнавачем - інспектором СД старшим лейтенантом поліції С. Вдовенко залучено та допитано в якості потерпілого ОСОБА_1 ;
18.09.2020 надано доручення на проведення слідчих (розшукових) дій;
18.09.2020 ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси задоволено скаргу адвоката Яцюка М. В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , про перекваліфікацію кримінального провадження;
16.10.2020 винесено постанову про перекваліфікацію складу злочину у кримінальному провадженні №12019251010005262 від 24.09.2019 з кримінального проступку - ст. 356 КК України на ч.3 ст.190 КК України;
20.11.2020 Черкаською місцевою прокуратурою змінено підслідність у кримінальному провадженні за слідчим відділом Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області та матеріали направлено для подальшого розслідування;
24.02.2021 Черкаською місцевою прокуратурою надано вказівки слідчого в порядку ст. 36 КПК України;
21.07.2021 слідчим СВ Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області винесено постанову про закриття вказаного кримінального провадження;
22.09.2021 ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси (справа №712/9175/21) скасовано постанову слідчого від 21.07.2019 про закриття кримінального провадження;
31.12.2021 слідчим СВ Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області винесено постанову про закриття вказаного кримінального провадження;
08.02.2022 ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси (справа №712/539/22) скасовано постанову слідчого від 31.12.2021 про закриття кримінального провадження;
21.04.2022 ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси задоволено скаргу адвоката Яцюка М. В. та відведено слідчого Кацигана Д. О. від проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні;
17.02.2022 у вказаному кримінальному провадженні слідчим прийнято рішення про закриття на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
12.04.2022 ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси (справа №712/2449/22) скасовано постанову слідчого від 17.02.2022 про закриття кримінального провадження;
23.06.2022 на виконання ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.04.2022, досудове розслідування у кримінальному провадженні відновлено;
01.08.2022 ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси (справа №712/5662/22) відмовлено у задоволенні клопотання про продовження строків досудового розслідування;
09.08.2022 ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси (справа №712/5690/22) скаргу адвоката Яцюка М. В. задоволено частково та визнано бездіяльність слідчого Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області Рубана М. В. щодо відсутності відповіді по розгляду клопотання;
10.08.2022 постановою слідчого закрито кримінальне провадження, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Мотивувальна частина 
Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків. 

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 367 ЦПК України).
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі (п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України).
Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України).
Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України).
Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи згаданих органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені ст. ст. 1173 та 1174 ЦК України відповідно.
Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Згідно зі ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.
Тож ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює як зазначені органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.
При цьому з урахуванням положень п. 10 ч. 2 ст. 16, ст. ст. 21, 1173 та 1174 ЦК України шкода, завдана зазначеними органами чи (та) особами відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування лише у випадках визнання зазначених рішень незаконними та їх подальшого скасування або визнання дій або бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними.
Позивач, звертаючись до суду з позовом, пов`язував завдання йому моральних страждань неналежним здійсненням органами досудового слідства розслідування кримінального провадження, зокрема надмірною тривалістю досудового розслідування та бездіяльністю.
Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема й органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені ст. 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.
Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких передбачений ч. 1 ст. 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.
За відсутності підстав для застосування ч. 1 ст. 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди органами, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудового розслідування, прокуратури і суду слід застосовувати ч. 6 ст. 1176 ЦК України, згідно з якою така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто, виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України) (див. висновки Верховного Суду України, викладений у постановах від 22 червня 2017 року в справі № 6-501цс17, від 25 травня 2016 року у справі № 6-440цс16; п. 5.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17, п. 37 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 688/2479/16-ц).
За приписами ч. 1 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.
Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом (ч. 2 ст. 1176 ЦК України)
Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадянина.
Враховуючи те, що у цій справі немає підстав для застосування ч. 1 ст. 1176 ЦК України, то до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення ч. 6 ст. 1176 ЦК України.
За приписами ч. 6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.
Звертаючись до суду з позовом, адвокат Яцюк М. В. в інтересах ОСОБА_1 , обґрунтовував його тим, що у зв`язку з протиправною бездіяльністю слідчих Якимов Г. Ю., що виразилось в постійному ігноруванні клопотань, заяв позивача, як потерпілого, та адвоката Яцюка М. В. щодо слідчих дій, ігнорування слідчими вказівок прокуратури після скасування процесуальним прокурором в 2020 році постанови про закриття кримінального провадження, ігнорування слідчим ухвали слідчого судді Соснівського районного суду щодо встановлення строків для вчинення термінових необхідних слідчих дій, втрата матеріалів кримінального провадження, скасування чотирьох постанов про закриття кримінального провадження, винесені із порушенням Закону, остання з яких скасована внаслідок відсутності слідчих дій протягом двох років, не вчинення жодних дій для проведення службового розслідування, відмова слідчих надати доступ до копій кримінального провадження, йому завдано моральної шкоди.
Узагальнюючи, доводи позивача зводяться до того, що внаслідок бездіяльності органів досудового слідства та незаконних дій посадових осіб, які підпорядковані відповідачу у кримінальному провадженні №12019251010005262 протягом двох років, а в подальшому закриття кримінального провадження, він не отримав належного, гарантованого Конституцією України захисту від злочину, він позбавлений можливості відновити свої права, що викликає у позивача психологічні страждання, розчарування та зневіру у справедливість, у можливість держави забезпечити належний захист громадян від протиправних посягань.
Завдану шкоду позивач, при подачі позову, оцінював у розмірі 1000000 грн, в апеляційній скарзі, розмір моральної шкоди зменшено до 200000 грн.
Апеляційний суд враховує, що право особи на ефективний засіб правового захисту закріплено у ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі – Конвенція), згідно з якою кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, були порушені, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Ефективність національного засобу правового захисту за змістом ст. 13 Конвенції не залежить від упевненості в сприятливому результаті провадження. Ефективність має оцінюватися за можливістю виправлення порушення права, гарантованого Конвенцією, через поєднання наявних засобів правового захисту.
Щоб вважатися ефективним і в такий спосіб відповідати ст.13 Конвенції, внутрішній засіб правового захисту повинен надати змогу компетентному національному органу як розглянути суть відповідної скарги за Конвенцією, так і забезпечити «належний захист» (рішення Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) від 27 вересня 1999 року у справі «Smith and Grady v. The UK», заяви № 33985/96 і № 33986/96; від 18 грудня 1996 року у справі «Aksoy v. Turkey», заява № 21987/93). Результатом такого провадження може бути, зокрема, присудження відшкодування у зв`язку з порушенням.
ЄСПЛ, оцінюючи ефективність різних національних засобів правового захисту у зв`язку з надмірною тривалістю провадження, розробив кілька критеріїв та принципів, які сформулював у своїх рішеннях. Так, ЄСПЛ зазначив, що вирішальним питанням при оцінюванні ефективності засобу правового захисту у випадку скарги щодо тривалості провадження є те, чи може заявник подати цю скаргу до національних судів з вимогою конкретного відшкодування; іншими словами, чи існує будь-який засіб, який міг би вирішити його скаргу шляхом надання безпосереднього та швидкого відшкодування, а не просто опосередкованого захисту його прав, ґарантованих статтею 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Меріт проти України» від 30 березня 2004 року, заява № 66561/01). Суд також постановив, що цей засіб вважатиметься «ефективним», якщо його можна використати, щоб прискорити постановлення рішення судом, який розглядає справу, або надати скаржникові належне відшкодування за зволікання і затримки, що вже відбулися (§ 78 того ж рішення).
Розумність тривалості провадження повинна визначатись у контексті відповідних обставин справи та з огляду на критерії, передбачені прецедентною практикою ЄСПЛ, зокрема складність справи, поведінку заявника, а також органів влади, пов`язаних зі справою (рішення від 25 березня 1999 року у справі «Pelissier and Sassi v France»; $ 35 рішення від 27 червня 1997 року у справі «Філіс проти Греції» (№ 2, Philis v. Greece), заява № 19773/92). Стаття 13 Конвенції не вимагає надання спеціального засобу правового захисту від надмірної тривалості провадження; достатніми можуть бути загальні конституційні та судові позови, наприклад, про встановлення позадоговірної відповідальності з боку держави.
Звертаючись до суду, позивач обґрунтовував свої вимоги як окремими фактами бездіяльності слідчих органів держави, у межах кримінального провадження, так і його неефективністю в цілому, оскільки за спливом двох років після початку, кримінальне провадження було закрито у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, при цьому жодних дій, крім надання статусу потерпілого ОСОБА_1 та його допиту, здійснено не було.
У постанові від 03 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що надмірна тривалість кримінального провадження здатна призвести до моральних страждань особи, зумовлених тривалою невизначеністю у спірних правовідносинах, потребою у відвідуванні органів досудового розслідування, неможливістю здійснювати звичайну щоденну діяльність, підривом репутації, тощо.
Ураховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що встановлені судом першої інстанції обставини свідчать, що відповідачем через бездіяльність та надмірну тривалість досудового розслідування не були виконані завдання кримінального провадження, що передбачені ст. 2 КПК України, зміст та форма кримінального провадження не відповідають загальним засадам кримінального провадження, відповідно до ст. 7 КПК України і як наслідок про підставність позовних вимог про відшкодування моральної шкоди за таких фактичних обставин справи.
У постанові від 30.03.2023 у справі № 751/7531/20 Верховний Суд дійшов висновку, що держава є відповідальною за ефективність тієї системи органів, що створені нею для виконання тієї чи іншої публічно-каральної функції. Держава бере участь як у приватних, так і публічних відносинах. У правових відносинах держава розглядається як цілісний орган, усі структурні підрозділи якого мають ефективно функціонувати. У ситуації, коли органи держави здійснюють із порушенням усіх розумних строків досудове розслідування, Верховний Суд зробив висновок про неефективність усього механізму державного управління стосовно позивача в цілому, так і про неефективність досудового розслідування, в якому позивач є потерпілим. 
Оцінивши усі обставини цієї справи, апеляційний суд дійшов висновку, що у зв`язку з неефективністю і надмірною тривалістю ведення досудового розслідування кримінальної справи, у якій позивач є потерпілим, фактом необхідності неодноразового оскарження таких дій, доказування своєї правоти, і свідчить про наявність спричинення ОСОБА_1 моральних та душевних страждань та причинно-наслідкового зв`язку між цими протиправними діями органів державної влади та заподіяною шкодою.
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, апеляційний суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
За змістом ч. ч. 1, 5 і 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17 зазначила, що відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції позивач може претендувати на компенсацію за шкоду, спричинену надмірною тривалістю кримінального провадження, якщо доведе факт надмірної тривалості досудового розслідування і те, що тим самим йому було завдано матеріальної чи моральної шкоди, та обґрунтує її розмір.
У постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 210/5258/16-ц (провадження № 14-463цс18) Велика Палата Верховного Суду виснувала, що розмір відшкодування моральної шкоди залежить від глибини фізичного болю та страждань, які були заподіяні особі.
Звертаючись в суд з даним позовом, крім самого факту бездіяльності, позивач обґрунтовує її розмір виключно тим, що на даний час він є фактично «бомжем», в нього відсутня фінансова можливість на придбання чи оренду іншого житла, а при цьому злочинці, через закриття кримінального провадження та фактів, підтверджених рішеннями суду, були позбавлені кримінальної відповідальності та обов`язку відшкодувати позивачу завдану шкоду.
При цьому позивач, вказуючи, що розмір моральної шкоди складає 1000000 грн, не надав жодного обґрунтування саме такого розміру завданої моральної шкоди, при цьому заявляючи, що такого розрахунку надати позивач не може, оскільки не існує конкретної вартості днів хвилювань, переживань, безсонних ночей, тощо.
Зазначаючи в апеляційній скарзі, що судом стягнуто занадто малий розмір моральної коди та зменшуючи її розмір до 200000 грн, представник ОСОБА_1 – адвокат Яцюк М. В. також не надав жодного обґрунтування саме такої суми.
Стягуючи на користь позивача суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 20000 грн, суд першої інстанції врахував характер правопорушення, глибину душевних страждань позивача, характер вимушених змін у його житті, а тому доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 – адвоката Яцюк М. В. в цій частині зводяться до незгоди із висновком суду першої інстанції.
В оцінці доводів скаржників апеляційний суд врахував, що висновки суду першої інстанції щодо достатнього розміру компенсації моральної шкоди у спірних правовідносинах відповідають правовим висновкам Верховного Суду.
Висновки суду першої інстанції є достатньо аргументованими, тому апеляційний суд приходить висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи скаржників, при цьому апеляційний суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).
Наведені в апеляційних скаргах доводи не спростовують висновків суду першої інстанції по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального чи процесуального права, що може бути підставою для скасування судового рішення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що законних підстав для скасування оскаржуваного рішення немає, тому у відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. ст. 35, 258, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу Головного управління національної поліції в Черкаській області – залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Яцюка Максима Васильовича – залишити без задоволення.
Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 серпня 2023 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.
Повний текст постанови складено 16 листопада 2023 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: В. Г. Бородійчук

О. В. Карпенко