ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 р. 	Справа № 520/13209/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: Любчич Л.В. ,  Спаскіна О.А. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.08.2023 (ухвалене суддею СпірідоновимМ.О.)   по справі № 520/13209/23
за позовом                ОСОБА_1  
до               Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області                       
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області  щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та не врахуванні архівних довідок ЛНР «Углереструктуризация», які видані для призначення ОСОБА_1 пенсії; зобов`язати    Головне    управління    Пенсійного    фонду    України    в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах, з урахуванням наданих довідок, та виплатити неотриману пенсію.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.08.2023  відмовлено у задоволенні позову.
Не погодившись із рішенням      суду першої      інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.08.2023 та прийняти  нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.
Відповідач подав до суду апеляційної інстанції  письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив  апеляційну скаргу  позивача  залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції  без змін.
          Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції  розглядає справу  в порядку письмового провадження за наявними   в справі матеріалами.
          Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
          Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
          Судовим розглядом встановлено, що    ОСОБА_1 31.12.2022 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з заявою про призначення дострокової пенсії за віком.
Заява позивача від 31.12.2022    передана за принципом екстериторіальності до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 204750009545  від 31.03.2023 позивачу відмовлено в призначенні дострокової пенсії за віком на пільгових умовах,    у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи та загального страхового стажу, підтвердженого в установленому законом порядку.
Вважаючи протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з  того, що позовні вимоги не підлягають задоволенню,  оскільки Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області не вчинено жодних дій щодо відмови позивачу в призначені пенсії. 
          Суд апеляційної інстанції  погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
          Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (в подальшому – Закон № 1058), заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Згідно із п. 4.2 розд. IV Постанови Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2002  "Про затвердження порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії» (в подальшому – Порядок № 22-1) (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), при прийманні документів працівник сервісного центру, зокрема, сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис.
Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу Заява, відомості з відповідних інформаційних систем, скановані копії документів, на підставі яких призначено (перераховано) пенсію та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати, обробляються в складі електронної пенсійної справи, що формується та ведеться відповідно до вимог Законів України "Про електронні довірчі послуги " та "Про захист персональних даних".
Після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/ фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п.4.10 розд. IV Порядку № 22-1).
Судовим розглядом встановлено, що 31.12.2022 позивач  подав до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області заяву про призначення дострокової пенсії за віком, яка,  за принципом екстериторіальності, передана до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 204750009545  від 31.03.2023 позивачу відмовлено в задоволенні заяви про призначення дострокової пенсії на пільгових умовах. Проте, в цій справі позивач звернувся  з позовними вимогами  до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.
Тобто, судовим розглядом встановлено, що  Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області не вчинено, жодних дій щодо відмови позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та не врахуванні архівних довідок ЛНР «Углереструктуризация», які видані для призначення позивачеві пенсії.
Щодо доводів апелянта, що судом першої інстанції протиправно не залучено  Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в якості належного відповідача, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Згідно із п. 9 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.
Відповідно до ст. ст. 25, 26, 42 Кодексу адміністративного судочинства України, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. Водночас позивач не позбавлений права звернутись до суду з належним та обґрунтованим клопотанням про залучення до участі у справі співвідповідачів і третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог.
Згідно із ч. 3 ст. 48 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.
Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача (ч. 4   ст. 48 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відповідно до ч. 6 ст. 48 Кодексу адміністративного судочинства України, після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку.
Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що можливість залучення належного відповідача може здійснюватися виключно під час розгляду справи в суді першої інстанції, а залучення такої особи на стадії апеляційного розгляду справи позбавило би залученого відповідача можливості користуватися своїми процесуальними правами, гарантованими Кодексом адміністративного судочинства України, в суді першої інстанції, що є порушенням принципу рівності сторін.
Аналогічні висновки щодо застосування норм процесуального права, викладені в постанові Верховного Суду від 09.07.2020 у справі № 2040/5355/18.
Крім того, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Проте, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Також обов`язком суду є встановлення належності відповідачів, та їх заміна у разі необхідності.
Позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте, під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. Заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі й за клопотанням самого відповідача, або за ініціативою суду.
Аналогічні висновки щодо застосування норм процесуального права, викладені в постанові Верховного Суду від 02.09.2020  у справі № 162/445/16-а.
Згідно із ч. 5 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.
Таким чином, відповідно до вищевикладеного у суду апеляційної інстанції відсутні, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України, повноваження  виправити процесуальний недолік суду першої інстанції щодо не залучення до участі в цій справі належного відповідача.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.08.2023 - без змін.
          Керуючись ст. ст. 243, 308, 311, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                                     ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 07.08.2023 по справі № 520/13209/23 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку  до Верховного Суду.
Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк 	
Судді	   	Л.В. Любчич    О.А. Спаскін