ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2023 року	Львів	Справа № 300/2336/23 пров. № А/857/12708/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді :                                                  Кухтея Р.В.,
суддів :                                                                      Гуляка В.В., Шевчук С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 липня 2023 року (ухвалене головуючим-суддею Панікарем І.В. в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Івано-Франківську) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

                                                      в с т а н о в и в :

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі - ГУ ПФУ, пенсійний орган, відповідач), в якому просив визнати протиправними дії ГУ ПФУ, які полягають у відмові провести перерахунок його пенсії з 01.07.2021 згідно постанови Кабінету Міністрів України (далі - КМУ, Уряд) №713 від 14.07.2021 “Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб” (далі - Постанова №713), а також на виконання вимог постанов Уряду №118 від 16.02.2022 “Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році” (далі - Постанова №118), №168 від 24.02.2023 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році” (далі - Постанова №168) у зв`язку із щорічною індексацією пенсії з 01.03.2022, з 01.03.2023 та у подальшому без застосування обмеження пенсії її максимальним розміром, зобов`язати відповідача здійснити йому перерахунок та виплату пенсії з 01.07.2021 з урахуванням щомісячної доплати в сумі 2000,00 грн згідно Постанови №713, а також здійснити виплату щорічної індексації пенсії, встановленої Постановами №118, №168 з 01.03.2022 та з 01.03.2023 відповідно, а також у подальшому у разі проведення перерахунків пенсії (зокрема, у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму, встановленням нових підвищень, проведенням індексації пенсії тощо) без обмеження максимального розміру пенсії, згідно рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.07.2023 позовні вимоги були задоволені частково. Визнано протиправними дії ГУ ПФУ щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті з 28.10.2022 доплати до пенсії, передбаченої Постановою №713 у розмірі 2000,00 грн та зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу з 28.10.2022 доплату до пенсії, передбачену цією постановою Уряду в розмірі 2000,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, позивач подав апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою задовольнити його позовні вимоги повністю.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що ГУ ПФУ на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.11.2022 по справі №300/3979/22 здійснило перерахунок пенсії з 01.12.2019. З отриманої відповіді ГУ ПФУ від 03.04.2023 йому стало відомо, що на виконання вимог Постанов №118, №168 було здійснено індексацію основного розміру пенсії з 01.03.2022 та з 01.03.2023, при цьому протиправно застосовано обмеження пенсії її максимальним розміром з 01.03.2022 та з 01.03.2023 відповідно. 
Відповідач не скористався правом подачі відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк.
Згідно п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати та прийняти постанову якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю, виходячи з наступного.
З матеріалів справи видно, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” №2262-XII від 09.04.1992 (далі - Закон №2262).
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.11.2019 по справі №809/441/18 було зобов`язано ГУ ПФУ здійснити з 01.01.2016 перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст.63 Закону №2262, у порядку та розмірах визначених постановою Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 “Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб” (далі - Постанова №103), виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 77% сум грошового забезпечення без обмеження максимального розміру пенсії, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.
На виконання рішення суду, ГУ ПФУ здійснило перерахунок пенсії позивача, однак без нарахування щомісячної доплати в розмірі 2000,00 грн, встановленої Постановою №713.
У подальшому, рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.11.2022 по справі №300/3979/22 було зобов`язано ГУ ПФУ здійснити з 01.12.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до складеної Державною установою Територіальне медичне об`єднання МВС України по Івано-Франківській області довідки №1524 від 26.07.2021 про розмір грошового забезпечення, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 77% сум грошового забезпечення без обмеження максимальним розміром, з врахуванням виплачених сум. Рішення набрало законної сили 13.03.2023.
28.03.2023 позивач звернувся до відповідача із запитом про надання інформації про виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.11.2022 по справі №300/3979/22, на який листом ГУ ПФУ №0900-0202-8/14511 від 03.04.2023 отримав відповідь про те, що на виконання вищезазначеного судового рішення проведено перерахунок пенсії. Розмір пенсійної виплати з 01.04.2023 з урахуванням проведеної індексації становить 30343,20 грн, однак, виплата проводиться в максимальному розмірі 25037,89 грн.
У подальшому, позивач звернувся до ГУ ПФУ із заявою, в якій просив нарахувати та виплатити доплати до пенсії, передбаченої Постановою №713 у розмірі 2000,00 грн та провести виплату пенсії в повному розмірі, без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням індексації.
Листом №2722-3177/М-02/8-0900/23 від 17.04.2023 відповідач повідомив представника позивача, що у пенсійного органу немає ні законних підстав, ні відповідних повноважень для проведення перерахунку пенсії відповідно до абзацу першого та другого пункту 1 Постанови №713, оскільки розмір пенсійної виплати внаслідок перерахунку на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.11.2019 по справі №809/441/18 збільшився більше ніж на 2000,00 грн.
Вважаючи протиправними дії відповідача, ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з даним позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що спірним у межах даної справи є не питання обмеження пенсії позивача максимальним розміром, а підвищення пенсії за рахунок її індексації як “найбільш вразливим верствам населення”. Суд дійшов висновку, що позивача не можна віднести до “найбільш вразливих верств населення”, пенсія яких підлягає індексації відповідно до Постанов №118, №168, проте відповідач провів перерахунок позивачу пенсії з 01.03.2022 на підставі масового перерахунку щодо індексації суми пенсії, при цьому, як встановлено судом у межах максимального розміру пенсії. Суд також зазначив, що відповідач не обмежив після нарахування індексації з 01.04.2023 пенсію позивача максимальним розміром, а залишив її в сумі, перерахованій на виконання рішення суду, без обмеження максимальним розміром. Водночас, на переконання суду, обґрунтовано не проводив виплату індексації позивачу, як таку, що у разі її виплати порушить умови її призначення, встановлених Постановою №118.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам колегія суддів виходить з наступного. 
Згідно ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог не оскаржується, а тому суд апеляційної інстанції не надає правової оцінки спірним правовідносинам у цій частині та не вбачає підстав для застосування положень частини другої цієї статті.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України кожному громадянину гарантується право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон №2262.
Згідно ч.7 ст.43 Закону №2262, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.
Відповідно до пункту 2.3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України(конституційності) положень другого речення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону №2262, Конституційний Суд України, керуючись частиною третьою статті 61 Закону України “Про Конституційний Суд України”, вважає, що з підстав, наведених у цьому Рішенні, підлягають визнанню такими, що не відповідають статті 17 Конституції України, положення першого речення частини сьомої статті 43 Закону №2262, згідно з якими “максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність”.
Згідно п.1, 2 резолютивної частини вказаного рішення, визнати такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону №2262 зі змінами, а саме : частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.
Вищевказані положення Закону №2262, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Відтак, з огляду на встановлені судом обставини, положення ч.7 ст.43 Закону №2262 з 20.12.2016 втратили чинність, оскільки є неконституційними.
Крім того, положення ч.7 ст.43 Закону №2262 в цілому визнано неконституційним з 20.12.2016, що означає, що з 20.12.2016 відсутня вказана норма в Законі №2262, а отже, зміни внесені Законом України №1774-VIII від 06.12.2016, з урахуванням рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими.
Отже, внесені Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України” №1774-VIII від 06.12.2016 до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для обмеження пенсії, призначеної відповідно до Закону №2262, максимальним розміром.
Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.10.2018 по справі №522/16882/17, від 06.11.2018 по справі №522/3093/17, від 31.01.2019 по справі №638/6363/17, від 12.03.2019 по справі №522/3049/17, від 08.08.2019 по справі №522/3271/17, від 16.04.2020 по справі №620/1285/19, від 09.11.2020 по справі №813/678/18, від 09.02.2021 по справі №1640/2500/18.
Колегія суддів зазначає, що спір у цій справі стосується правомірності дій пенсійного органу щодо врахування при індексації пенсії позивача на підставі Постанов №118, №168, які стосуються максимального розміру пенсії.
Так, п.2 Постанови №118 установлено, що з 01.03.2022 розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21, 36 Закону №2262 (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2021 року включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений абзацом другим пункту 1 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.
Згідно п.2 Постанови №168, з 01.03.2023 розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21, 36 Закону №2262 (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) з урахуванням розміру підвищення пенсій відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. № 118 Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році (Офіційний вісник України, 2022 р., № 18, ст. 968) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2022 року включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, з урахуванням положень, передбачених пунктом 10 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.
Щодо наявності у вищезазначених пунктах, положення про підвищення пенсій, “у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом”, колегія суддів звертає увагу на те, що за загальним правилом вирішення колізій, передбаченим частиною третьою статті 7 КАС України, у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 по справі №520/15025/16-а сформувала правовий висновок, згідно з яким, у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
У спірних правовідносинах наведені положення Постанов №118, №168 суперечать нормам Закону №2262 з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, які є спеціальними та підлягають застосуванню відповідачем.
Отже, незважаючи на наявність у Постановах №118, №168 застереження про підвищення розміру пенсії у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом, на момент здійснення відповідачем перерахунку пенсії позивача, та у зв`язку із проведенням її індексації, чинної норми, яка б визначала розмір такого максимального обмеження, закон не містив, позаяк положення ч.7 ст.43 Закону №2262 Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнано таким, що не відповідає Конституції України.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що у пенсійного органу також були відсутні підстави для врахування максимального розміру пенсії, визначеного законом, під час вирішення питання нарахування та виплати індексації згідно Постанов №118, №168.
Вирішуючи цей спір, колегія суддів враховує, що згідно статті 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції. Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року №8-рп/99у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).
У цих рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення, зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.
Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.
Виходячи із зазначеного у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій, такі гарантії не можуть бути звужені шляхом внесення змін до законодавства.
Також на користь зазначеного висновку свідчить стала практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).
Так, в рішенні ЄСПЛ по справі “Суханов та Ільченко проти України” від 26.06.2014 (за заявою №68385/10 та №71378/10) зазначено, що якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має “законне сподівання”, якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є чинним Закон, який передбачає таке право, або є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування.
Отже, відповідачем протиправно не нараховано та не виплачено пенсію позивачу з підвищенням її на коефіцієнт збільшення, установлений абз.2 п.1 Постанови №118 та п.1 Постанови №168, у зв`язку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню.
Проте, суд першої інстанції не взяв до уваги вищенаведене та дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову у цій частині, що оскаржується позивачем.
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.3 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому судове рішення, постановлене за результатами апеляційного перегляду в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.12, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд,

                                                  п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 липня 2023 року по справі №300/2336/23 в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням підвищення (індексації) пенсії, установленого постановою Кабінету Міністрів України №168 від 24 лютого 2023 року “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році”, починаючи з 01 березня 2022 року та з 01 березня 2023 року із застосуванням обмеження максимального розміру пенсії при здійсненні перерахунку пенсії.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з урахуванням підвищення (індексації) пенсії, установленого постановою Кабінету Міністрів України №168 від 24 лютого 2023 року “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році”, починаючи з 01 березня 2022 року та з 01 березня 2023 року, без застосування обмеження максимального розміру пенсії.
У решті рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 липня 2023 року по справі №300/2336/23 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Р. В. Кухтей 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	С. М. Шевчук