УХВАЛА

01 грудня 2023 року     
Київ
справа № 440/7848/22
адміністративне провадження № К/990/39845/23

Верховний  Суд  у  складі  судді-доповідача  Касаційного  адміністративного  суду  Гімона М.М., перевіривши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Пирятинський делікатес» на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.02.2023 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 20.09.2023 у справі № 440/7848/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пирятинський делікатес» до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
ВСТАНОВИВ:
27.11.2023 до суду втретє надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Пирятинський делікатес» (далі - скаржник), направлена до суду поштою 22.11.2023. 
Попередні касаційні скарги Верховний Суд повернув ухвалами від 26.10.2023, 16.11.2023 на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) як такі, що не містили підстав для касаційного оскарження судових рішень. Суд зазначив про незмістовність наведеного скаржником обґрунтування підстав для касаційного оскарження судових рішень відповідно до пунктів 1 і 4 частини четвертої статті 328 КАС України.
Під час перевірки втретє поданої касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що у касаційній скарзі так і не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.
Обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пунктів 1 - 3 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі:
- 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга) (для пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України)
- 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції; 2) постанову Верховного Суду, у якій викладено висновок щодо правильного застосування норми права, від якого належить відступити; 3) вмотивоване обґрунтування необхідності такого відступу; 4) висновок, який на думку скаржника відповідає правильному тлумаченню і застосуванню цієї норми (для пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України);
- 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; 2) висновок апеляційного суду, який на переконання скаржника є неправильним; 3) у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права; 4) як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися (для пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України).
Крім того, при поданні касаційної скарги на підставі пунктів 1-3 частини четвертої статті 328 КАС України зазначені скаржником норми права, які на його переконання неправильно застосовано судами, повинні врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо їх застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову та/або заперечень сторін (наприклад, з точки зору порушення їх позивачем/відповідачем).
Також обов`язковою умовою при оскарженні судових рішень на підставі пунктів 1 і 2 частини четвертої статті 328 КАС України є подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга).
Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.
При цьому, обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, та оцінку судами їх сукупності не можна вважати подібністю правовідносин.
Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній міститься посилання на пункти 1 і 4 частини четвертої статті 328 КАС України. Однак, обґрунтування цієї підстави зводиться до незгоди із наданою судом правовою оцінкою встановленим обставинам у взаємозв`язку із наявними в матеріалах справи доказами, що не є тотожним застосуванню норм права без урахування висновків Верховного Суду.
Скаржник цитує висновки Верховного Суду, однак, не зазначає, в чому саме полягає помилка судів під час застосування норм матеріального права, який саме висновок судів не відповідає тим, що цитуються у касаційній скарзі. 
Зі змісту судових рішень вбачається, що підставою для відмови у задоволенні позову став висновок, зроблений за результатом оцінки наявних в матеріалах справи доказів, про те, що надані документи не розкривають суть господарських операцій, оскільки в актах виконаних робіт не розкрито зміст наданих послуг маркетингу, логістики, передпродажній підготовці товару та інше, а також відсутні дати їх надання та не зазначено в чому виражено їх результат. Крім того, в деяких актах відсутній взагалі перелік наданих послуг. В звітах до договору також не зазначено зміст наданих послуг маркетингу; логістики; передпродажній підготовці товару; не наведено які саме пропозиції надавалися щодо поліпшення асортиментів і впакування товарів; які дії вчинялись щодо сприяння просуванню товару та які засоби при цьому застосовувались; в чому полягав технічний супровід та які питання щодо реалізації товару досліджувались при цьому, не наведено щодо яких питань було проведено дослідження та експертизи, та не зазначено висновки таких досліджень та експертиз. Також, не зазначено які конкретно дії щодо просування товару та перепродажній підготовці були вчинені. У звітах до акту перевірки не зазначено з яких конкретно розподільчих центрів здійснювались перевезення; яким саме транспортом було здійснено перевезення; які водії здійснювали перевезення; яка кількість товару була перевезена.
Касаційна скарга не містить обґрунтування, чому, на переконання скаржника, виявлені судами недоліки первинних документів не були такими, що позбавляли права на формування показників податкової звітності. Скаржник лише наполягає на тому, що надані ним документи були достатніми для підтвердження реальності господарських операцій, а суди належним чином не дослідили природу і зміст господарських операцій.
Однак, такі доводи суперечать змісту судових рішень.
Також суди, ухвалюючи судові рішення, врахували висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 25.02.2021 у справі № 816/2815/14, але скаржник не зазначає, чому ці висновки не підлягали застосуванню у цій справі та/або застосовані неправильно.
Посилаючись у касаційній скарзі на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України та пункт 1 частини другої статті 353 КАС України скаржник не наводить доводів щодо порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, як і не зазначає, які саме докази залишилися у справі не дослідженими, і які саме обставини залишилися у справі не встановленими. За змістом частини першої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обставиною ж в розумінні КАС України є фактичні дані (певний матеріально-правовий факт), а не правова оцінка суду встановленому факту. Відповідно, доводи про надання неправильної оцінки наявним у матеріалах справах доказам не можуть розцінюватися як неповне з`ясування судом обставин у справі.
Суд вчергове звертає увагу скаржника, що суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).
Отже, відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку. 
За таких обставин, касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Пирятинський делікатес» підлягає поверненню як така, що не містить підстав касаційного оскарження рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.02.2023 та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 20.09.2023.
На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України, 
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Пирятинський делікатес» на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.02.2023 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 20.09.2023 у справі № 440/7848/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пирятинський делікатес» до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - повернути скаржнику.
Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.
Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                  М.М. Гімон