Номер провадження: 22-ц/813/1875/23 
Справа № 522/71/19
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л. М.
Доповідач Назарова М. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2023 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого                                       Назарової М.В.,
суддів:                                               Кострицького В.В., Лозко Ю.П.,
за участю секретаря                        Лупши В.В.,
учасники справи: позивач – Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного провадження
апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» 
на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 травня 2021 року, ухваленого Приморським районним судом м. Одеси у складі: судді Чернявської Л.М. в приміщенні того ж суду,
у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки, 

                                                  в с т а н о в и в:

У грудні 2018 року позивач Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» звернувся до суду із вказаним позовом, який мотивував тим, що між Відкритим акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Одеської філії (Банк), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» та ОСОБА_3 , 13 вересня 2006 року укладено Кредитний договір № 214/П. 
За умовами Кредитного договору Банк відкрив позичальнику невідновлювальну відкличну кредитну лінію на споживчі потреби з лімітом 1 000 000,00 (один мільйон) доларів США на строк з 13 вересня 2006 року по 12 вересня 2007 року, а починаючи з 13 вересня 2007 року по 13 вересня 2018 року – не відновлювальну відкличну кредитну лінію з щомісячним графіком погашення, згідно п. 3.3.1, із сплатою процентів за користування кредитом виходячи з 11,9 % річних. 
В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним Кредитним договором між АБ «Укргазбанк» в особі Одеської філії АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А. за реєстровим № 13266, із змінами та доповненнями від 26 липня 2007 року та від 16 серпня 2007 року. Відповідно до умов Договору іпотеки, іпотекодавець ОСОБА_3 в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором надав в іпотеку АБ «Укргазбанк» наступне майно: домоволодіння, загальною площею 712,4 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_3 на праві власності в частинах: 1/3 – на підставі свідоцтва про право власності 09 червня 2004 року серії НОМЕР_1 , та в частині 2/3 – на підставі договору дарування частини домоволодіння, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гурською О.В. від 26 червня 2004 року за реєстровим № 2976; а також земельну ділянку площею 0, 2482 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , яка належить іпотекодавцю ОСОБА_3 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії РІ № 456657, виданого Одеською міською радою від 31 грудня 2002 року, на підставі рішення Одеської міської ради від 28 квітня 2000 року № 1207-ХХІІІ та договорів дарування, посвідчених приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Левенець Т.П. від 04 грудня 2002 року за реєстровими номерами № 5384, № 5386.
На підставі укладеного Договору іпотеки, нотаріусом була накладена заборона відчуження № 523 на зазначене домоволодіння за реєстровим номером № 13267, а також заборона № 524 на відчуження земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , площею 0,2482 га, за реєстровим номером № 13268.
Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а ОСОБА_3 допущено заборгованість за договором кредитної лінії. 
Заочним рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 17 листопада 2016 року у цивільній справі № 2-3702/11 з ОСОБА_3 на користь АБ «Укргазбанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 214/П від 13 вересня 2006 року у загальній сумі 2 869 311,70 доларів США (що за офіційним курсом НБУ на 17 листопада 2016 року складає 75593967,87 грн.) та 11 311 070, 95 гривень. Також стягнуто заборгованість за щомісячною комісією у розмірі 1 568 086, 56 гривень та штраф у розмірі 888 045,00 грнивень за порушення умов договору іпотеки від 13 вересня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А. за реєстровим № 13266 по сплаті судового збору в загальній сумі 3654,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 120 грн.
На виконанні у Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України знаходиться виконавче провадження № 54772291 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3702/11, виданого 31 травня 2017 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором № 214/П від 13 вересня 2006 року у загальній сумі 2869311,70 дол. США (що за офіційним курсом НБУ на 17 листопада 2016 року складає – 75593967,87 грн) та 11311070,95 гривень, заборгованість за щомісячною комісією у розмірі 1568086,56 гривень, штраф у розмірі 888045,00 гривень за порушення умов договору іпотеки від 13 вересня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А., за реєстровим № 13266, витрати по сплаті судового збору в загальній сумі 3654,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 120 грн. 
Зазначає, що вказане рішення суду від 17 листопада 2016 року залишається невиконаним.
Разом із тим, право власності на іпотечне майно за Договором іпотеки було переоформлено  ОСОБА_3  та розділено між ним та ОСОБА_7  і ОСОБА_4 . Вищенаведені об`єкти нерухомості стали у подальшому предметом договорів купівлі-продажу, укладених між  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_7 ,  ОСОБА_4 та  ОСОБА_6 . В подальшому, відповідно до інформації з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно,  ОСОБА_6 відчужила зазначене нерухоме майно, та право власності на нього набуто ОСОБА_1  та ОСОБА_2 . Зазначені вище об`єкти нерухомого майна, право власності на які зареєстровано за  ОСОБА_1  та ОСОБА_2  утворені шляхом їх виділення в натурі з об`єктів, що передавалися  ОСОБА_3  у іпотеку Банку, присвоєння їм нових поштових адрес та державної реєстрації прав на них як на окремі об`єкти нерухомого майна. 
Позивач вважає, що зазначені вище об`єкти нерухомого майна не створені без прив`язок до інших, вже існуючих об`єктів нерухомого майна та без використання їх складових структурних елементів, а тому новоствореними об`єктами нерухомого майна вважатися не можуть. 
Посилаючись на те, що незважаючи на інші ідентифікаційні реквізити вищевказаних будинків та земельних ділянок, належних ОСОБА_1  та ОСОБА_2 , вони мають статус предмета іпотеки за договором від 13 вересня 2006 року за № 214/П між АБ «Укргазбанк» в особі Одеської філії АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_3 , позивач просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 13 вересня 2006 року № 214/П, укладеним між Відкритим акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк» (правонаступник - Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк») та ОСОБА_3 , у загальній сумі 2 869 311,70 доларів США (що за офіційним курсом НБУ на 17 листопада 2016 року складає 75593967,87 грн) та 11 311 070, 95 гривень, з яких: заборгованість по кредиту строкова 646 125,00 доларів США; прострочена заборгованість по кредиту 984 391, 48 доларів США; поточна заборгованість по процентам 22 671,24 доларів США; прострочена заборгованість по процентам 1 216 311,70 доларів США; пеня за несвоєчасну сплату кредиту 5 000 508,99 гривень; пеня за прострочення сплати процентів – 6310561,96 гривень, також заборгованість за щомісячною комісією у розмірі 1 568 086, 56 гривень та штраф у розмірі 888 045,00 грн за порушення умов договору іпотеки від 13 вересня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А. за реєстровим №13266, звернути стягнення на предмет іпотеки, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , а саме: нерухоме майно
- житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 613476251101, на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 570, виданий 03 квітня 2015 року, видавник: Савченко С.В., приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Одеського міського нотаріального округу; 
- земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 542741651101, кадастровий номер: 5110137500:52:016:0025, на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 570, виданий 03 квітня 2015 року, видавник: Савченко С.В., приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Одеського міського нотаріального округу; 
- земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 540476651101, кадастровий номер: 51101137500:52:016:0024, на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 349, виданий 23 лютого 2015 року, видавник Савченко С.В., приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу; 
та ОСОБА_2 , а саме: нерухоме майно 
- житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1334234051101, на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 953, виданий 22 серпня 2017 року, видавник Савченко С.В., приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу; 
- житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1114519151101, на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 1332, виданий 12 грудня 2016 року, видавник: Савченко С.В., приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу; 
- земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 595362451101, кадастровий номер: 5110137500:52:016:0026, на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 1332, виданий 12 грудня 2016 року, видавник: Савченко С.В., приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу. 
Також просить застосувати спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах, на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна в ході виконавчого провадження.
21 жовтня 2020 року від ОСОБА_1 до суду надійшла заява про застосування наслідків спливу строків позовної давності.
Від відповідача ОСОБА_2 21 жовтня 2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона зазначила, що зазначений позов банк подав до суду 03 січня 2019 року, тобто через 9 років після порушення прав банку на дострокове погашення ОСОБА_3 тілу кредиту та сплату ним відсотків за кредитним договором, неустойки. Наполягала на застосуванні наслідків спливу строку позовної давності щодо позовних вимог банку, у зв`язку з чим, просила позовну заяву залишити без задоволення.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11 травня 2021 року у задоволенні позовної заяви Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що відповідно до положень ч. 1 ст. 23 Закону України «Про іпотеку» іпотека за договором іпотеки від 13.09.2006 року за реєстровим № 13266 є дійсна для відповідачів пропорційно їх праву власності на спірне майно.
Проте, оскільки банк скористався своїм правом відповідно до ст. 1048 ЦК України та змінив порядок, умови і строк дії кредитного договору, зобов`язавши ОСОБА_3 сплатити усі платежі за кредитним договором шляхом подання до суду відповідного позову у січня 2010 року, тому саме з 11 січня 2010 року у банку виникло право на дострокове повернення усіх платежів за кредитним договором і з цієї дати має рахуватися строк позовної давності.
Звернувшись до суду у грудні 2018 року, позивачем пропущено строк позовної давності, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови у задоволенні позову банку.
В апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» просить скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 травня 2021 року і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції не застосував висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 27 квітня 2018 року у справі № 908/1394/17, від 10 вітня 2018 року у справі № 910/16945/14, від 16 листопада 2018 року у справі № 918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах № 905/2324/17, № 922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18, відповідно до яких невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. З огляду на викладені висновки, вважає, що оскільки станом на дату звернення до суду з позовом рішення про стягнення грошових коштів не виконане, є підстави для задоволення позову та незастосування позовної давності до існуючого спору.
Справа перебувала у провадженні судді ОСОБА_8 .
На підставі рішення Вищої ради правосуддя від 01 серпня 2023 року суддя ОСОБА_8 звільнена з посади судді Одеського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.
Із наведених підстав справу передано до провадження судді Назарової М.В., судді учасники колегії: Сєвєрова Є.С., Комлева О.С. (протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.08.2023).
Розгляд справи був призначений на 29 серпня 2023 року о 12-50 год.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.09.2023 вилучено суддів учасників колегії Сєвєрову Є.С., Комлєву О.С., нові судді: Лозко Ю.П., Кострицький В.В.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21 вересня 2023 року справу призначено до розгляду на 05 грудня 2023 року о 16-й годині.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
У судовому засіданні представник позивача Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» Поліщук П.А. підтримав доводи апеляційної скарги.
04 грудня 2023 року через підсистему «Електронний суд» представник ОСОБА_2 – ОСОБА_9 подала клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату з метою забезпечення права на ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді.
Вирішуючи клопотання представника ОСОБА_2 – ОСОБА_9 про відкладення розгляду справи, колегія суддів зазначає наступне.
Так, апеляційне провадження у наведеній справі відкрито ухвалою Одеського апеляційного суду 29 жовтня 2021 року. Копію ухвали про відкриття провадження від 29 жовтня 2021 року та копію апеляційної скарги надіслано ОСОБА_2 за її адресою, перевіреною судом у відповідності до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України: АДРЕСА_6 (а.с. 210 т. 1) 29 жовтня 2021 року та нею отримано 15 листопада 2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 204, 205, 219, т. 2).
Про розгляд справи на 07 квітня 2022 року о 14 год. 00 хв. ОСОБА_2 також була повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 227, т. 2).
Розгляд справи неодноразово відкладався, та востаннє був призначений на 29 серпня 2023 року о 12-50 год., однак, у зв`язку із звільненням ОСОБА_8 з посади судді Одеського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку розгляд справи не відбувся, справу передано до провадження судді Назарової М.В.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21 вересня 2023 року справу призначено до розгляду на 05 грудня 2023 року о 16-й годині.
ОСОБА_2 про розгляд справи повідомлялась за зареєстрованою адресою: АДРЕСА_6 (а.с. 210, т. 1).
На адресу апеляційного суду повернувся поштовий конверт на ім`я ОСОБА_2 з відміткою від 20.11.2023 про відсутність адресату за вказаною адресою, і відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси, є днем вручення судової повістки (а.с. 263-264, т.2).
ОСОБА_2 протягом всього розгляду справи в суді апеляційної інстанції не повідомляла суду іншої адреси, отже, до вимог п. 4 ч. 8 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідачку слід вважати належно повідомленою про дату, час та місце розгляду справи.
Не можна вважати добросовісним виконанням стороною, яка обізнана про триваюче щодо неї судове провадження протягом понад 2 роки, укладення договору про надання правничої допомоги лише 04 грудня 2023 року та на цій підставі прохання про відкладення розгляду справи задля можливості представника ознайомитися з матеріалами справи, своїх процесуальних обов`язків. 
Вказане є підставою для застосування передбачених частиною 3 статті 223 ЦПК України наслідків у вигляді розгляду справи за відсутності такого учасника справи, а відкладення може мати місце лише у разі об`єктивної неможливості розгляду справи по суті, чого по справі не встановлено.
Крім того, справа перебувала в провадженні суду з листопада 2021 року, і вказана тривалість з огляду на ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод не є виправданою з огляду на право іншої сторони отримати судове рішення протягом розумного строку.
Інші учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилися, що відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено, що 13 вересня 2006 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» (правонаступник ПАТ АБ «Укргазбанк») та ОСОБА_3 укладений кредитний договір № 214/П від 13 вересня 2006 року із змінами і доповненнями за додатковими угодами від 26 грудня 2006 року, 16 серпня 2007 року, 21 грудня 2007 року, 19 лютого 2009 року, за яким банк відкрив ОСОБА_3 кредитну лінію на споживчі потреби у сумі 1 800 000,00 доларів США з щомісячним графіком погашення до 13 серпня 2018 року зі сплатою 13,9% річних.
13 вересня 2006 року в забезпечення зобов`язань за кредитним договором між ВАТ АБ «Укргазбанк» (правонаступник ПАТ АБ «Укргазбанк») та ОСОБА_3 укладений договір іпотеки, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А. за р. № 13266, із змінами і доповненнями внесеними договорами від 26 липня 2007 року, від 16 серпня 2007 року.
Відповідно до договору іпотеки ОСОБА_3 передав банку у іпотеку належне йому майно у вигляді домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 712,4 кв.м та земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 0,2482 га.
Домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 712,4 кв.м, на момент передачі в іпотеку банку належало ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності від 09 червня 2004 року, що підтверджується витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 21 квітня 2008 року.
Земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 0,2482 га, на момент передачі в іпотеку банку належала ОСОБА_3 на підставі державного акту на право власності від 31 грудня 2002 року. 
Банк свої зобов`язання за кредитним договором № 214/П від 13 вересня 2006 року виконав в повному обсязі, що встановлено рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17 листопада 2016 року по справі № 2-3702/11, яке набрало законної сили.
У зв`язку з наявною у ОСОБА_3 простроченою заборгованістю за кредитним договором № 214/П від 13 вересня 2006 року, 11 січня 2010 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про дострокове стягнення усіх платежів за кредитним договором № 214/П від 13 вересня 2006 року, що підтверджується матеріалами судової справи № 2-3702/11.
В апеляційній скарзі заявник зазначає – і це вбачається з матеріалів справи – що у зв`язку із наявною у ОСОБА_3 заборгованостю за кредитним договором № 214/П від 13 вересня 2006 року Банк скористався своїм правом відповідно до ст. 1048 ЦК України та змінив порядок, умови і строк дії кредитного договору, зобов`язавши відповідача сплатити усі платежі за кредитним договором шляхом подання до суду відповідного позову.
Із вказаним позовом Банк звернувся до Приморського районного суду м. Одеси 11 січня 2010 року.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17 листопда 2016 року по справі № 2-3702/11 позов ПАТ АБ «Укргазбанк» з подальшими уточненнями задоволений та стягнуто зі ОСОБА_3 на користь банку заборгованість за кредитним договором № 214/П від 13 вересня 2006 року у розмірі 2 869 311,70 доларів США та 11 311 070, 95 гривень. 
Стягнута рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17 листопада 2016 року по справі № 2-3702/11 заборгованість за кредитним договором № 214/П від 13 вересня 2006 року ОСОБА_3 не погашена, що підтверджується листом Департаменту державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень від 28 грудня 2018 року.
Доказів про виконання ОСОБА_3 рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 листопада 2016 року по справі № 2-3702/11 матеріали справи не містять.
Вказані обставини по справі ніким не оспорюються.
Відповідно до інформаційної довідки № 64850967 від 02 серпня 2016 року ОСОБА_1 є власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі – продажу від 03 квітня 2015 року за реєстровим № 574, земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі – продажу від 03 квітня 2015 року за р. № 570, земельної ділянки за адресою АДРЕСА_3 на підставі договору купівлі – продажу від 23 лютого 2015 року за р. № 349.
Відповідно до інформаційної довідки № 83209481 від 23 березня 2017 року ОСОБА_2 є власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_5 на підставі договору купівлі – продажу від 12 грудня 2016 року за реєстровим № 1332, земельної ділянки за адресою АДРЕСА_4 на підставі договору купівлі – продажу від 12 грудня 2016 року за реєстровим № 1335.
Відповідно до інформаційної довідки № 123449407 від 10 травня 2018 року ОСОБА_2 є власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_3 на підставі договору купівлі – продажу від 22 серпня 2017 року за року № 953.
З матеріалів справи вбачається, що спірне майно у вигляді земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 , земельної ділянки за адресою АДРЕСА_3 , земельної ділянки за адресою АДРЕСА_4 , житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 , житлового будинку за адресою АДРЕСА_3 , житлового будинку за адресою АДРЕСА_5 , є складовими частинами предмета іпотеки у вигляді домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 та земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , які були передані ОСОБА_3 у іпотеку банку за договором іпотеки від 13 вересня 2006 року за реєстровим № 13266.
Спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу застосування судом до позову ПАТ «Укргазбанк» про звернення стягнення на предметі потеки як обґрунтованого по суті наслідків спливу позовної давності, який Банк не вважає пропущеним, оскільки рішення суду про дострокове стягнення з боржника не виконане.
Переглядаючи вказане рішення за доводами апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.
 За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частини перша та третя статті 1054 ЦК України).
Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (частина перша статті 548 ЦК України).
Іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом (абзац четвертий статті 1 Закону № 898-IV).
У разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом (частина перша статті 12 Закону № 898-IV). Аналогічне правило передбачене у частині другій статті 590 ЦК України.
У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону (частина перша статті 33 Закону № 898-IV).
З умов кредитного договору № 214/П від 13 вересня 2006 року вбачається, що ОСОБА_3 повинен був здійснювати щомісячне погашення кредиту за встановленим графіком до 13 серпня 2018 року.
У зв`язку з наявною у ОСОБА_3 заборгованістю за кредитним договором № 214/П від 13 вересня 2006 року, банк скористався своїм правом відповідно до ст. 1048 ЦК України змінив порядок, умови і строк дії кредитного договору зобов`язавши ОСОБА_3 сплатити усі платежі за кредитним договором шляхом подання до суду відповідного позову.
11 січня 2010 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про дострокове стягнення усіх платежів за кредитним договором № 214/П від 13 вересня 2006 року та вимоги банку до цього часу не виконані, що підтверджується витребуваними з Приморського районного суду м. Одеси матеріалами судової справи за № 2-3702/11.
Велика Палата Верховного Суду вже виснувала, що наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення іпотеки та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством (див постанови від 18 вересня 2018 року у справі № 921/107/15-г/16 (пункт 8.6), від 19 травня 2020 року у справі № 361/7543/17 (пункт 40)).
Сторони у договорі іпотеки погодили такий спосіб захисту прав іпотекодержателя як-то звернення стягнення на предмет іпотеки у разі порушення умов кредитного договору відповідно до умов Закону № 898-IV. Велика Палата Верховного Суду раніше виснувала, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина друга статті 36 Закону України «Про іпотеку») - на підставі рішення суду або виконавчого напису нотаріуса (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 520/7281/15-ц(пункт 45), від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц (пункт 35)).
Обставини того, що відпоідн до положень ч. 1 ст. 23 Закону України «Про іпотеку» іпотека за договором іпотеки від 13 вересня 2006 року за реєстрованим № 13266 є дісною для відповідачів пропорційно їх праву власності на спірне майно, ніким не оспорюються.
Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позову. На це звернула увагу Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 червня 2023 року по справі № 755/13805/16-ц (пункт 53 постанови).
Враховуючи наведене та діючи в межах доводів апеляційної скарги, коли оскаржуваним судовим рішенням встановлено обґрунтованість позовних вимог, доходить висновку про те, що доводи апеляційної скарги фактично зводяться лише до незгоди із застосованим судом строку позовної давності. 
Велика Палата Верховного Суду, вирішуючи виключну правову проблему, пов`язану із застосуванням позовної давності до основної та додаткової вимог, вважає, що переривання позовної давності за вимогою про стягнення боргу за основним зобов`язанням не перериває перебігу позовної давності за вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Відповідачки заявили про застосування позовної давності у суді першої інстанції у заяві від 19 жовтня 2020 року (т. 1, а. с. 109-111).
Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).
Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).
За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України).
Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо) (стаття 266 ЦК України).
Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (стаття 264 ЦК України).
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України).
У постанові від 14 червня 2023 року у справі № 755/13805/16-ц Велика Палата Верховного Суду, вирішуючи виключну правову проблему, пов`язану із застосуванням позовної давності до основної та додаткової вимог, вважає, що переривання позовної давності за вимогою про стягнення боргу за основним зобов`язанням не перериває перебігу позовної давності за вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Велика Палата Верховного Суду підтримала висновок, згідно з яким слід розмежовувати вимоги про стягнення боргу за основним зобов`язанням (actio in personam) та про звернення стягнення на предмет іпотеки (actio in rem). Переривання загальної позовної давності за вимогою про стягнення боргу за основним зобов`язанням не перериває перебігу загальної позовної давності за вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки і навпаки (близький за змістом висновок див. у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 26 січня 2022 року у справі № 442/7773/17, від 28 вересня 2022 року у справі № 754/16764/17, Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 серпня 2021 року у справі № 201/15310/16, від 30 червня 2022 року у справі № 947/25785/19, від 19 жовтня 2022 року у справі № 712/19272/12, Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 вересня 2022 року у справі № 205/2480/19, від 2 листопада 2022 року у справі № 344/19567/19, від 1 лютого 2023 року у справі № 522/9497/14-ц).
Вказане згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК україни має враховуватися колегією суддів при виборі і застосуванні норми права до спірних правовіодносин.
Позов про звернення стягнення на предмет іпотеки банк подав до суду 29 грудня 2018 року, тобто майже через 9 років після звернення Банку до суду (11 січня 2010 року) із позовом про стягнення дострокової та строкової заборгованості за кредитним договором, сума якої, в рахунок якої ставиться питання по теперішній справі про звернення стягнення на предмет іпотеки, Банком не змінена.
Оскільки відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у своїх відзивах просили суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності та на цій підставі відмовити у задоволенні позову, який є обґрунтованим, суд ухвалив законне та обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позову саме з цієї підстави, при цьому правильно визначивши як початок перебігу строку – 11 січня 2010 року, коли Банк звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості.
Банк не навів будь-яких обґрунтувань поважності пропуску строків позовної давності, не надав доказів переривання строку позовної давності, і є такою обставиною невиконання боржниками за кредитним договором рішення суду про стягнення заборгованості.
Вказаний довід, який фактично є єдиним доводом апеляційної скарги, не спростовує висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішення, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду щодо їх оцінки.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування по доводам апеляційної скарги не має.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

                                       п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» залишити без задоволення.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 травня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Дата складення повного тексту постанови – 08 грудня 2023 року.

Головуючий                                                М.В. Назарова

Судді:                                                         В.В. Кострицький

                                                        Ю.П. Лозко