ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
13 грудня 2023 року           справа №200/5217/22 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Компанієць І.Д. ,  Блохіна А.А. , розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу   ОСОБА_1  на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2023 р.  у справі  № 200/5217/22 (головуючий І інстанції Зеленов А.С.)   за позовом    ОСОБА_1   до   Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області  про   визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-  

                                                          УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач), звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області ,  Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в якому просив: 
-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 27 жовтня 2022 року № 057350005145 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ; 
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити пенсію ОСОБА_1 по інвалідності відповідно до абзацу 25 частини 1 статті  32 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з дати звернення, 20 жовтня 2022 року, та зарахувати до страхового стажу період навчання з 01.09.1986 по 28.06.1989, період військової служби 04.12.1989 по 04.11.1991, періоди отримання виплати по безробіттю з 28.01.1999 по 08.04.1999, з 13.09.1999 по 22.02.2000 та періоди роботи з 21.07.1989 по 01.12.1989р, з 04.12.1991 по 18.05.1992, з 20.05.1992 по 24.09.1992, з 14.01.1993 по 09.06.1993, з 12.05.1994 по 28.12.1994, з 22.11.1995 по 28.12.1996, з 09.04.1999 по 05.09.1999, з 12.01.2012 по 08.08.2012, з 09.08.2012 по 05.10.2012, з 19.11.2012 по 02.11.2013, з 18.05.2020 по 07.08.2020, з 19.11.2020 по 17.02.2021, з 11.01.2022 по 20.10.2022.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2023 року позовні вимоги задоволено частково, а саме суд: 
Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 27 жовтня 2022 року № 057350005145 про відмову у призначенні пенсії по інвалідності ОСОБА_1 .
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області  зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період проходження військової служби з 04 грудня 1989 року по 04 листопада 1991 року,  період роботи в Добропільському виробничому управлінні водопровідно-каналізаційного господарства Комунального підприємства “Компанія “Вода Донбасу” з 11 січня 2022 року по 20 жовтня 2022 року.
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області  повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20 жовтня 2022 року про призначення пенсії по інвалідності відповідно до абзацу 25 частини 1 статті  32 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, з урахуванням висновків суду викладених у цьому рішенні.
У задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання  Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити пенсію ОСОБА_1 по інвалідності відповідно до абзацу 25 частини 1 статті  32 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з дати звернення, 20 жовтня 2022 року  зарахувати до страхового стажу період  навчання позивача з 01.09.1986 по 28.06.1989, періоди отримання виплати по безробіттю з 28.01.1999 по 08.04.1999, з 13.09.1999 по 22.02.2000, періоди роботи з 04.12.1991 по 18.05.1992, з 20.05.1992 по 24.09.1992, з 14.01.1993 по 09.06.1993, 22.11.1995 по 28.12.1996, з 09.04.1999 по 05.09.1999, з 12.01.2012 по 08.08.2012, з 09.08.2012 по 05.10.2012, з 19.11.2012 по 02.11.2013, з 18.05.2020 по 07.08.2020, з 19.11.2020 по 17.02.2021 відмовив.
Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (ЄДРПОУ 13322403, 21100, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.
Позивач, не погодившись з таким судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду в частині відмови в зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 12.05.1994 по 28.12.1994 в кооперативі РСТЗК «Надія» і відмови у призначенні пенсії та ухвалити нове рішення, яким зобов`язати відповідача (Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області - далі відповідач) зарахувати до страхового стажу періоду роботи з 12.05.1994 по 28.12.1994 в кооперативі РСТЗК «Надія» і призначити пенсію позивачу по інвалідності відповідно до абзацу 25 частини ч.1 статті 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з дати звернення.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже, й не може впливати на її особисті права.  Аналогійний висновок міститься в рішеннях Верховного Суду від 06.02.2018 (справа № 677/277/17) та рішення Верховного Суду від 21.02.2018 (справа № 687/975/17). Таким чином, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Щодо способу судового захисту, з аналізу судової практики вбачається, що зобов`язання повторно розглянути заяву про призначення пенсії не гарантує відновлення порушених прав, оскільки поширені випадки коли територіальні органи ПФУ після рішення суду повторно розглядають заяву про призначення пенсії і повторно відмовляють, що змушує осіб повторно звертатися до суду за захистом порушених прав, внаслідок не застосування судами ефективного способу судового захисту. 
Вимоги до ефективності судового захисту містять в 13 статті « Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» і тлумачиться ЄСПЛ, у системному зв`язку з статтею 6 Конвенції, як необхідна умова для забезпечення права на справедливий суд. Так в рішенні Європейського суду з прав людини у справі Гурепка проти України» (Gurepka v. Ukraine), суд зазначив, «що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути незалежним від будь-якої дискреційної дії державних органів та має бути доступним для тих, кого він стосується» (п. 59 вказаного рішення)
У даному випадку, для ефективного забезпечення порушених прав позивача, необхідно зобов`язати відповідача призначити пенсію, лише в такому випадку права позивача будуть відновленні. Звертає увагу, що Верховний Суд у своїх рішеннях застосовує такий спосіб судового захисту, як зобов`язання призначити пенсію.  Скаржник звертає увагу суду, що при обранні даного способу судового захисту, не відбувається в втручання в дискреційні повноваження відповідача. Оскільки позивач на час звернення з заявою про призначення пенсії мав необхідний стаж, єдиною правомірною поведінкою позивача є прийняття рішення про призначення. Отже в даному випадку відсутня варіативність і казати, в такому випадку про втручання в дискреційні повноваження не можна.
Від Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій просив залишити її без задоволення, а рішення суду залишити  без змін.
В обґрунтування зазначено зокрема, що за результатами розгляду документів до страхового стажу не зараховано: період роботи військової служби з 04.12.1989 р. по 04.11.1991 р., згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки відсутня дата видачі військового квитка, для зарахування періоду проходження військової служби слід долучити уточнюючу довідку; з 12.05.1994 р. по 28.12.1994 р., оскільки при звільненні нечитабельна печатка, чим порушено вимоги Інструкції №58. Для зарахування періоду проходження військової служби слід долучити уточнюючу довідку. Згідно наданих позивачем документів страховий стаж склав — 09 років 03 місяці 17 днів. Необхідний страховий стаж, визначений ст. 32 Закону №1058 становить 12 років.
Оскільки, у позивача відсутній необхідний страховий стаж передбачений законодавством у Головного управління відсутні правові підстави для призначення пенсії по інвалідності, а відтак вимоги позивача є безпідставними.
Таким чином, прийнято законне та обґрунтоване рішення №057350005145 від 27.10.2022 року про відмову у призначенні пенсії по інвалідності згідно закону №1058-IV.
Враховуючи викладене, вимоги позивача щодо скасування рішення в частині відмови в зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 12.05.1994 по 28.12.1994 в кооперативі РСТЗК «Надія» і відмови у призначенні пенсії та ухвалити нове рішення не підлягає задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
3 листопада 2021 року позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності по зору з 29 жовтня 2021 року (наступна дата переогляду 3 листопада 2023 року), що підтверджується випискою з акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ №546239. 
20 жовтня 2022 року позивач звернувся із заявою через веб-портал Пенсійного фонду України про призначення пенсії по інвалідності.
З урахуванням принципу екстериторіальності заяву та документи ОСОБА_1 в електронному вигляді було передано на розгляд до ГУ ПФУ в Вінницькій області.
27 жовтня 2022 року за результатами розгляду вказаної заяви ОСОБА_1 ГУ ПФУ в Вінницькій області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії № 057350005145, яким вирішено відмовити ОСОБА_1 в призначенні пенсії згідно статті 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Підставою для відмови у призначенні пенсії у цьому рішенні зазначено, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 09 років 03 місяці 17 днів, за доданими документами до страхового стажу не зараховано: період проходження військової служби з 04.12.1989 по 04.11.1991, згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки відсутня дата видачі військового квитка, для зарахування періоду проходження військової служби слід долучити уточнюючу довідку, а також до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 12.05.1994 по 28.12.1994, оскільки при звільненні нечитабельна печатка, чим порушено вимоги “Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників”, затвердженої наказом Міністерства праці України №58 від 29 липня 1993 року. Для зарахування періоду проходження військової служби слід долучити уточнюючу довідку.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Статтею 92  Конституції  України  визначено,  що виключно законами України визначаються,  зокрема,:1) права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; 6) основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки; 12) організація і діяльність органів виконавчої влади, основи державної служби, організації державної статистики та інформатики.
Частиною 2  статті 19 Конституції України встановлений обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією та законами України.
Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована  Законом України від 14.09.2006 № 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.
Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.
Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058) в редакції на час виникнення спірних правовідносин.
Закон України № 1058-IV розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено  право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Частина 3 статті 4 Закону №  1058-IV визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Положенням ч.1 ст. 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до статті 1 Закону № 1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Відповідно до статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац 1 частини 4 статті 24 Закону № 1058-IV).
Згідно з абзацом 9 частини 3 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.
За бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону (абзац 1 частини 2 статті 27 Закону № 1058-IV).
Статтею 58 зазначеного Закону, Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом, соціальні та інші виплати, передбачені законодавством України, та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду. 
Відповідно до ст. 30 Закону № 1058-ІV, пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.
Пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.
Пенсія по інвалідності від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання призначається відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності".
Згідно із приписами частини 1 статті 32 Закону № 1058-IV особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: для осіб з інвалідністю II та III груп, зокрема, від 49 років до досягнення особою 51 року включно - 12 років.
Особи, яким установлено інвалідність після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, мають право на пенсію по інвалідності за наявності страхового стажу, зазначеного в абзаці 1 частини 1 статті 26 цього Закону.
Суд зазначає, що право на пенсію по інвалідності нерозривно пов`язано із наявністю в особи, якій призначається пенсія, статусу "особа з інвалідністю" та наявністю відповідного стажу.
Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-XII та ч. 1 ст. 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Стаж позивача у спірний період підтверджується записами в трудовій книжці, які містять дані про посаду позивача, накази на підстави яких приймався та звільнявся, положення законодавства. 
Суд зазначає, що адміністративний суд під час перевірки правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, повинен надати правову оцінку тим обставинам, які стали підставою для його прийняття та наведені безпосередньо у цьому рішенні, а не тим, які в подальшому були виявлені суб`єктом владних повноважень для доведення правомірності («виправдання») свого рішення.
Аналогічна правова позиція міститься у п. 75 постанови Верховного Суду від 17.12.2018 по справі №509/4156/15-а (адміністративне провадження №К/9901/7504/18).
Щодо посилання відповідача, як на підставі не зарахування спірного періоду роботи з 12.05.1994 по 28.12.1994 в кооперативі РСТЗК «Надія» до страхового (загального) стажу, у зв`язку з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України №58 від 29 липня 1993 року, суд зазначає наступне. 
Відповідно до п.2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників затверджену Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). 
За приписами п.4.1 ч.1 Інструкції №58 записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення. 
Враховуючи положення п.2.3 Інструкції № 58, записи в трудовій книжці при звільненні або  переведенні на іншу  роботу  повинні  провадитись  у  точній  відповідності  з формулюванням чинного законодавства і з посиланням  на  відповідну статтю, пункт закону.
Згідно з п.2.6 Інструкції №58,  у  разі виявлення  неправильного  або  неточного  запису відомостей  про  роботу,  переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом,  де було  зроблено  відповідний  запис. Власник або   уповноважений  ним  орган  за  новим  місцем  роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.
Згідно з абз. 2 п. 6.1 Інструкції № 58 у разі невірного первинного заповнення трудової книжки або вкладиша до неї, а також псування їх бланків внаслідок недбалого зберігання, вартість зіпсованих бланків сплачується підприємством.
Згідно з пунктом 1.5 Інструкції № 58 питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 “Про трудові книжки працівників”, цією Інструкцією та іншими актами законодавства.
Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
Таким чином, власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.
Отже, посилання відповідача, як підставу відмови у задоволені позову, на порушення вимог законодавства в частині заповнення трудової книжки, не відповідає положенням законодавства та не може бути підставою для відмови у зарахуванні спірних періодів. 
Суд наголошує, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Вказані відповідачем обставини, не можу бути підставою для виключення спірного періоду роботи з трудового стажу позивача, оскільки працівник не може відповідати за неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства (установи) не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист. 
Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а (провадження № К/9901/2310/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17, від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17, від 11 травня 2022 року у справі № 120/1089/19-а,  від 18 листопада 2022 року у справі № 560/3734/22, 04 липня 2023 року у справі № 580/4012/19.
Отже, посилання відповідача, як підставу відмови у задоволені позову, на порушення вимог законодавства в частині заповнення трудової книжки, не відповідає положенням законодавства та не може бути підставою для відмови у зарахуванні спірних періодів. Будь яких доказів щодо неналежності трудової книжки позивачеві або відомостей зазначених в ній відповідачем не надано.
Тобто, трудова книжка позивача містить всі належні записи про роботу, що дають право на зарахування всього спірного періоду роботи.
Таким чином, матеріали справи містять належні усі передбачені законодавством документи щодо підтвердження стажу, зокрема Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постанова правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року N 22-1 (далі – Порядок № 22-1) та Порядком № 637, які підтверджують  роботу позивача.
Висновки суду, що періоду роботи позивача з 12.05.1994 по 28.12.1994 має бути надана оцінка під час повторного розгляду заяви про призначення пенсії по інвалідності, з урахуванням висновків суду викладених у цьому рішенні, не спрямований на відновлення порушеного права, оскільки суд не вбачає наявність у даному випадку обставин які б свідчили про не підтвердження такого стажу, або належне спростування відповідачем запису в трудовій книжці.
З огляду на встановлені обставини справи, наведені норми законодавства, вимоги позивача, су щодо відмови в задоволені позовних вимог в частині зарахування періоду роботи з 12.05.1994 по 28.12.1994 в кооперативі РСТЗК «Надія» є обґрунтованими, а висновки суду є помилковими.
Стосовно обраного судом першої інстанції способу захисту порушеного права, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною 1 статті 44 Закону № 1058 передбачено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Відповідно до статті 45 Закону № 1058, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, зокрема: 1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Пенсія за віком, що призначається автоматично (без звернення особи), - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, крім випадків відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про страховий стаж застрахованої особи, необхідний для призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону. У разі якщо документи про страховий стаж не подані протягом трьох місяців з дня досягнення застрахованою особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, вважається, що застрахована особа виявила бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.
При відстрочці часу призначення пенсії за віком пенсія з урахуванням положень статті 29 цього Закону призначається за заявою пенсіонера з дня, що настає за останнім днем місяця, в якому набуто повний місяць страхового стажу (у тому числі сумарно) для відстрочки часу
Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року N 22-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за N 1566/11846.
Відповідно до п. 4.1, 4.3 Порядку № 22-1, заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.
Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.
Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.
З практики Європейського суду вбачається наступне: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.
Згідно з частиною 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Велика Палата Верховного Суду в постановах від 29 травня 2018 року у справі № 800/341/17 (9991/944/12) і від 12 листопада 2019 року у справі № 9901/21/19 зазначила, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до КАС України, у межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин, про захист яких вони просять, від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Належними є способи захисту, які прямо передбачені законом або спеціальною нормою, аналіз якої дає змогу обрати такий спосіб захисту, який забезпечує виконання її приписів. Визначення ефективного судового захисту пов`язане з відповідним змістом заявлених позовних вимог, тобто з визначенням належного способу захисту порушених прав, свобод та інтересів особи.
Суд вважає позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача призначити пенсію передчасними, оскільки, як вже зазначалось, у даному випадку відповідачем належним чином не розглянуто та не прийнято належне рішення  щодо призначення пенсії.
З огляду на встановлені обставини справи, наведені норми законодавства, вимоги позивача, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що належним способом захисту, необхідним для поновлення порушеного прав позивача, є зобов`язання повторно розглянути заяву про призначення пенсії по інвалідності відповідно до абзацу 25 частини 1 статті  32 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до ч.1 та 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Зазначене зумовлює розподіл судових витрат в суді першої та апеляційної інстанції зі сплатою судового збору за подання позову та за подання апеляційної скарги.
Керуючись ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

                                                  ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2023 р.  у справі  № 200/5217/22 - задовольнити частково.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2023 р.  у справі  № 200/5217/22 - скасувати в частині відмови в задоволені позовних вимог про зарахування до страхового стажу періоду роботи з 12.05.1994 по 28.12.1994 в кооперативі РСТЗК «Надія».
Ухвалити нове рішення в цій частині про задоволення позовних вимог.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області  зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 12.05.1994 по 28.12.1994 в кооперативі РСТЗК «Надія».
В іншій частині рішення  Донецького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2023 р.  у справі  № 200/5217/22 - залишити без змін.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області  ( код ЄДРПОУ 13322403) на користь ОСОБА_1  (РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 1984,80грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5  ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 13 грудня 2023 року.

Суддя-доповідач                                                                    Е.Г. Казначеєв

Судді                                                                                      А.А. Блохін

                                                                                                І.Д. Компанієць