П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  120/10058/23 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Воробйова Інна Анатоліївна  
Суддя-доповідач -  Капустинський М.М.   
14 грудня 2023 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Капустинського М.М. 
суддів:  Сапальової Т.В.  Ватаманюка Р.В. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
у липні 2023 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі - військова частина НОМЕР_1 , відповідач ) із позовом, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність, що полягає у відмові в задоволенні рапорту ОСОБА_1 про звільнення з військової служби на підставі пп. "г" п.2 ч. 4 ст. 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” - у зв`язку перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років;
- зобов`язати звільнити ОСОБА_1  на підставі пп. "г" п.2 ч. 4 ст. 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” - у зв`язку перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.
На обґрунтування позовних вимог позивач повідомив, що проходить військову службу по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 . У зв`язку із сімейними обставинами (перебування на утриманні трьох дітей) вирішив звільнитися із військової служби звернувшись до командира ВЧ НОМЕР_1 із рапортом та пакетом документів на підтвердження існування підстав для звільнення з військової служби на підставі п.п. “г” п. 2 частини четвертої статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” (у зв`язку перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років).
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2023 року позов задоволено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.
Вказує, що на утриманні позивача лише двоє його рідних дітей. Щодо решти неповнолітніх дітей зазначено, що їх батьки не позбавлені батьківських прав, відтак не перебувають на утриманні позивача, який є їх вітчимом.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
30 листопада на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив від представника позивача. У поданому відзиві представник позивача вказує, що у статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” не зазначено інших умов, які підлягають встановленню чи підтвердженню, окрім факту перебування на його утриманні трьох і більше дітей.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 03.05.2023 року. та 12.06.2023 року. ОСОБА_1 звернувся до командування військової частини НОМЕР_1 про  звільнення з військової служби з підстав перебування на його утриманні трьох і більше дітей віком до  18 років.
Зазначив, що на його утримані фактично перебуває 5 дітей відом до 18 років: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ).
До рапорту додав нотаріально посвідчені копії: свідоцтв про народження дітей, свідоцтва про шлюб, свідоцва про смерть, посвідчення Управління соціального захисту населення Гайсинської  РДА серії НОМЕР_2 від 17.04.23 р.; довідку Краснопільської сільської ради №108 від 24.04.23 р., довідку-характеристику Краснопільської сільської ради № 107 від 24.04.23 р.
За наслідком розгляду  звернення, військова частина НОМЕР_1  листом № 03/1089 від 21.04.2023 року повідомила про неможливість звільнення позивача, оскільки з наданих до рапорту документів стало зрозумілим, що останній  не є батьком ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та про відсутність відомостей щодо неможливості виконання (невиконання) обов`язку щодо утримання своїх дітей матір`ю.
Не погоджуючись із такою бездіяльністю, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявності підстав для їх задоволення.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24.02.2022 № 64/2022 (далі Указ № 64/2022), затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 введено військовий стан, строк дії якого в подальшому продовжено відповідними Указами Президента України (№ 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022) з 21 листопада строком на 90 діб.
Указом Президента України “Про загальну мобілізацію” від 24.02.2022 № 69/2022 (далі Указ №69/2022) оголошено про загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлює Закон України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” від 21.10.1993 №3543-ХІІ (далі - Закон №3543-ХІІ).
Відповідно до статті 1 Закону №3543-ХІІ мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначається Законом України “Про військовий обов`язок і військову службу” від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ).
Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону № 2232.
Частиною 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ (у редакції, чинній на момент зарахування та проходження позивачем військової служби) передбачалося, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах:
під час воєнного стану:
а) за віком у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі;
б) за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку;
в) у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання;
г) через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу):
у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років;
у зв`язку з вихованням дитини, хворої на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дитини, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, але якій не встановлено інвалідність;
у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я;
у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи;
у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою з інвалідністю, визнаною судом недієздатною;
у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю I групи;
у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд;
військовослужбовці-жінки - у зв`язку з вагітністю;
військовослужбовці-жінки, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також якщо дитина потребує домашнього догляду тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку;
один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років;
військовослужбовці, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років.
01.10.2022 року набрали чинності зміни, внесені Законом України “Про внесення зміни до статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” щодо додаткової підстави звільнення з військової служби під час воєнного стану” від 20.09.2022 2599-ІХ (далі - Закон 2599-ІХ) до підпункту “г” пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-ХІІ, яким передбачено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): перебування на утриманні у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.
Внесеними Законом №2599-IX змінами до підпункту “г” пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ доповнено підстави звільнення військовослужбовців з військової служби під час дії воєнного стану.
Судом встановлено, що позивач є батьком двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_7 , (народжених у шлюбі укладеного з ОСОБА_7 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого 10.03.2022 р.),  що підтверджується довідкою Краснопільської сільської ради Гайсинського району  Вінницької області від 21.04.2023 р.
Водночас, як слідує з матеріалів справи, зокрема апеляційної скарги, відповідачем ставиться під сумнів питання перебування на утриманні позивача неповнолітніх дітей дружини від іншого шлюбу.
Згідно довідки Краснопільської сільської ради Гайсинського району від 24.04.2023 р. за вих. №108 неповнолітні діти ОСОБА_4 23.05.2013 р., ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 (( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) проживають разом із ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ),
У відповідності до витягів з реєстру територіальної громади №2023/002213333, 2023/002212863, №2023/002212621 від 14.03.2023 р. ОСОБА_5 , ОСОБА_4 ,   ОСОБА_3 , ОСОБА_1 проживають по АДРЕСА_1 .
Відповідно свідоцтв про народження: серії НОМЕР_4 , виданого 23.05.2013 р., серії НОМЕР_5 , виданого 7.10.2010 р., серії НОМЕР_6 , виданого 29.10.2007 р. - батьком ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2  є ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7 , виданого 03.11.2016 р.
Крім того, у матеріалах справи міститься копія посвідчення Управління соціального захисту населення Гайсинської РДА серії НОМЕР_2 , з зазначенням у ньому "мати: ОСОБА_9 " та "батько - ОСОБА_1 ", пред`явник якого має право на пільги, передбаченні законодавством для багатодітних сімей.
Згідно довідки-характеристики Краснопільської сільської ради Гайсинського району Вінницької області № 1078 від 21.04.23 р. гр. ОСОБА_1 проживає разом з сім`єю, а саме: з дружиною ОСОБА_9 та 6-ма дітьми: падчерка ОСОБА_10 - 2005 р.н., падчерка ОСОБА_3 , 2007 р.н., падчерка ОСОБА_5 , 2010 р.н., пасинок ОСОБА_4 , 2013 р.н., донька ОСОБА_6 , 2017 р.н., син ОСОБА_2 2022 р.н.
Згідно з положеннями статті 268 Сімейного кодексу Україна регламентовано, що мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу.
Таким чином, враховуючи, що батько вищевказаних ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3  помер та беручи до уваги документи, які підтверджують перебування  ОСОБА_5 , ОСОБА_4 ,  ОСОБА_3 на утриманні у  ОСОБА_1 , колегія суддів вважає вірним висновок суд першої інстанції по те, що обставини перебування на утриманні позивача більш ніж трьох дітей знайшли своє підтвердження.
Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та законного висновку про те, що слід визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у відмові в задоволенні рапорту позивача про звільнення з військової служби на підставі пп. "г" п.2 ч. 4 ст. 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” у зв`язку перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років та зобов`язати звільнити  на підставі пп. "г" п.2 ч. 4 ст. 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” - у зв`язку перебуванням на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.
Згідно з положеннями ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Зазначеним вимогам закону рішення відповідає.
Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315,316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Головуючий	 	 	Капустинський М.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Сапальова Т.В.    Ватаманюк Р.В.