ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року 
м. Київ
справа № 120/1401/23
провадження № К/990/20607/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Смоковича М. І.,
суддів: Радишевської О. Р., Соколова В. М.
розглянув у порядку письмового провадження в касаційній інстанції справу
за позовом  ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2023 року, постановлену у складі колегії суддів: головуючого - Шидловського В. Б., суддів: Курка О. П., Боровицького О. А.,
І. Обставини справи
1. У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації (далі - УСЗН Вінницької РДА) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.
2. Вінницький окружний адміністративний суд ухвалою від 17 лютого 2023 року позовну заяву позивача залишив без руху у зв`язку з необхідністю подання до суду: завірених у встановленому порядку копій заповнених сторінок паспорта позивача та додатків до позовної заяви; доказів сплати судового збору за заявлені позовні вимоги у сумі 992,40 грн або надати документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
3. 02 березня 2023 року позивачем подано заяву про усунення недоліків позовної заяви, в якій вона зазначила, що всі вимоги ухвали вона залишає без задоволення.
4. Вінницький окружний адміністративний суд ухвалою від 06 березня 2023 року позов повернув.
5. Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не усунула недоліки, зазначені в ухвалі від 17 лютого 2023 року шляхом надання завірених у встановленому порядку копій заповнених сторінок паспорта позивача та додатків до позовної заяви, а також через несплату позивачем судового збору за подачу позовної заяви або надання документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
6. Не погодившись із вищевказаним судовим рішенням, позивач оскаржила його в апеляційному порядку.
7. Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 03 квітня 2023 року залишив апеляційну скаргу позивача на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 06 березня 2023 року без руху з підстав її невідповідності вимогам процесуального закону в частині необхідності надання документу про сплату судового збору та надав строк для усунення цих недоліків у десять днів з моменту отримання копії цієї ухвали. Водночас зазначив, що позивачем до апеляційної скарги додано копію пенсійного посвідчення про отримання пенсії по інвалідності ІІ групи, що не засвідчено у встановленому порядку.
8. Копія ухвали апеляційного суду від 03 квітня 2023 року була надіслана на електронну адресу позивача - ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується супровідним листом Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2023 року.
9. Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 11 травня 2023 року повернув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 06 березня 2023 року з підстав неусунення недоліків у встановлений судом строк.
ІІ. Провадження в суді касаційної інстанції
10. Позивач, уважаючи зазначену ухвалу апеляційної інстанції такою, що ухвалена з порушенням вимог процесуального закону, подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення, а справу направити до цього ж суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі.
11. Аргументи скарги зводяться до того, що суд апеляційної інстанції надіслав копію ухвали суду від 03 квітня 2023 року про залишення апеляційної скарги без руху на електронну адресу -  ІНФОРМАЦІЯ_1 , яку позивач не отримала. Крім того автор скарги стверджує, що вона звільнена від сплати судового збору, оскільки є інвалідом ІІ групи, а відтак, на думку позивача, суд апеляційної інстанції дійшов передчасного висновку про повернення апеляційної скарги. 
12. Верховний Суд ухвалою від 17 липня 2023 року відкрив касаційне провадження з підстав, передбачених частиною третьою, пунктом 4 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а саме: предметом касаційного оскарження є ухвала суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги; підставами касаційного оскарження є порушення з боку суду апеляційної інстанції норм процесуального права.
13. Представник УСЗН Вінницької РДА подав відзив на касаційну скаргу, в якому, наполягаючи на безпідставності останньої, просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
ІІІ. Нормативне регулювання й оцінка Верховного Суду
14. Відповідно до частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
15. Завданням адміністративного судочинства в силу частини першої статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
16. Відповідно до частин першої - четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
17. Відповідно до частин першої - другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
18. Проаналізувавши доводи касаційної скарги, матеріали справи та мотиви, покладені в основу оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції, Верховний Суд виходить із такого.
19. Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства та гарантується приписами пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України. Водночас таке право підлягає реалізації з дотриманням вимог процесуального законодавства, що полягає у дотриманні форми та змісту апеляційної скарги, термінів її подачі, а також обов`язковому переліку матеріалів, що повинні бути додані до неї.
20. У цій справі підставою для повернення апеляційної скарги слугувало невиконання позивачем у встановлений судом строк вимог ухвали суду апеляційної інстанції від 03 квітня 2023 року про залишення апеляційної скарги без руху з огляду на необхідність сплати судового збору при зверненні з апеляційною скаргою.
21. Таким чином, вказаною ухвалою апеляційний суд надав позивачу строк у десять днів з моменту отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків шляхом сплати судового збору.
22. Так, вимоги щодо форми та змісту апеляційної скарги встановлені статтею 296 КАС України.
23. Приписами пункту 1 частини п`ятої статті 296 КАС України визначено, що до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.
24. Водночас за правилами частини шостої статті 296 КАС України якщо апеляційна скарга подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення від сплати судового збору.
25. Сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду є складовою доступу до правосуддя.
26. Згідно з частиною другою статті 298 КАС України до апеляційної скарги, що оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
27. Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо останній не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
28. Варто зазначити, що залишення апеляційної скарги без руху - це процесуальна дія, що застосовується судом з метою усунення апелянтом недоліків апеляційної скарги та дотримання порядку її подання.
29. Ухвала суду апеляційної інстанції про залишення апеляційної скарги без руху не може бути оскаржена окремо у касаційному порядку, оскільки не включена до переліку ухвал, визначеного частиною третьою статті 328 КАС України.
30. Разом з тим, суд апеляційної інстанції не повинен тлумачити положення цієї статті у такий спосіб, щоб створювати штучні перешкоди для доступу до правосуддя в адміністративній справі, а також, застосовуючи положення статей 169, 298 КАС України, формально підходити до цих норм, у зв`язку з чим апеляційні скарги безпідставно залишати без руху та повертати їх.
31. Верховний Суд зазначає, що правомірність застосування до апеляційної скарги судом апеляційної інстанції статей 169, 298 КАС України та залишення її без руху перевіряється судом касаційної інстанції під час перегляду ухвали, зокрема, про повернення апеляційної скарги.
32. Так, правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (наводиться у редакції, яка була чинна на час подання апеляційної скарги; надалі - Закон № 3674-VI).
33. За приписами статей 1, 2 Закону № 3674-VI судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. 
Платниками судового збору є: громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи-підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.
34. Пунктом 9 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
35. Як свідчать матеріали справи, звертаючись до суду як з позовом, так і з апеляційною скаргою, позивач не надала документ про сплату судового збору, водночас просила звільнити її від сплати судового збору відповідно до положень пункту 9 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI. Разом з цим, у додатках до апеляційної скарги позивач додала копію пенсійного посвідчення про отримання пенсії по інвалідності ІІ групи.
36. Натомість суд апеляційної інстанції, зазначивши, що копія пенсійного посвідчення не засвідчена у встановленому порядку, що позбавляє можливості перевірити наявність пільг, визначених пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», залишив апеляційну скаргу без руху, надавши строк для усунення недоліків шляхом сплати судового збору або подати належним чином засвідчені копії документів, що підтверджують наявність пільг.
37. Повертаючи апеляційну скаргу, заявникові у зв`язку із невиконанням вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху, суд апеляційної інстанції зазначив, що здійснив усе можливе для належного повідомлення апелянта щодо її скарги, проте станом на 11 травня 2023 року вимоги ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду про залишення апеляційної скарги без руху апелянтом не виконані.
38. Так, у матеріалах справи міститься роздруківку про надіслання 07 квітня 2023 року об 11:26 год. файлів на електронну скриньку позивача (зворотній бік а.с. 21). Зміст електронного листа вказає на те, що позивачу було надіслано два файли: (1) файл з назвою «супровідний лист.pdf»; (2) файл з назвою «ухвала без руху.pdf». У текстовому повідомленні зазначено про необхідність підтвердити отримання електронного листа, а також вказано про неможливість здійснення відправки поштової кореспонденції у зв`язку з недостанім фінансування витрат суду.
39. Варто зазначити, що надсилання рішення рекомендованим листом з повідомлення про вручення є способом забезпечення права учасника справи знати про ухвалене судом рішення. Через відсутність фінансування суди не надсилають судові рішення рекомендованими листами, а повідомляють учасника про ухвалення рішень і можливість їх отримання альтернативними засобами комунікації - телефоном, електронною поштою, мессенджерами. Такі дії, хоч і не передбачені процесуальним законом, але мають ту ж саму мету - проінформувати учасника справи. Отже, правова мета досягається, але в інший спосіб, який не передбачений законом.
40. Ключовим для оцінки правомірності цих дій суду має бути не спосіб їх вчинення (надсилання чи не надсилання рекомендованого листа), а їх здатність забезпечити досягнення мети - інформування особи про судове рішення. Якщо особа знає або не може не знати про судове рішення, саме лише ненадсилання їй тексту рішення рекомендованим листом є формальним порушенням і не повинно мати правового значення, адже правову мету досягнуто.
41. Для вручення повісток закон передбачає альтернативні способи комунікації. Однак їх не передбачено для вручення судових рішень. Водночас, як вручення повісток, так і вручення судових рішень, є гарантіями забезпечення одного й того самого права - права на справедливий суд, елементом якого є право знати про суд (як про процес - засідання, так і про результат - рішення).
42. Якщо учасник надав суду телефон та електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх у заяві (скарзі), то варто припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, своєю чергою, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них.
43. З огляду на це, суд, який комунікує з учасником справи за допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому необхідно виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення. 
44. Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 759/14068/19, від 20 січня 2023 року у справі № 465/6147/18 та від 06 березня 2023 року у справі № 753/19393/20.
45. Так, Рада суддів України неодноразово (востаннє рішенням від 06 серпня 2022 року № 26) закликала суди та учасників процесу використовувати більш ощадливі методи роботи, користуватися перевагами дистанційного та електронного судочинства.
46. Суди, виконуючи рекомендації Ради суддів України, в умовах відсутності фінансування добросовісно застосовують альтернативні способи комунікації, запропоновані учасниками справи, не можуть вважатися такими, що діють неправомірно.
47. З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку із недостатнім фінансуванням суду на послуги поштового зв`язку Сьомий апеляційний адміністративний суд здійснював надсилання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху шляхом направлення на електронну скриньку, зазначену особисто позивачем при поданні апеляційної скарги.
48. Зважаючи на це, саме лише недотримання судом вимог частини п`ятої статті 251 КАС України (в частині надсилання судового рішення рекомендованим листом з повідомленням про вручення) є формальним порушенням, яке не може бути підставою для скасування ухвали суду.
49. Водночас Верховний Суд ставить під сумнів, що існували підстави для усунення недоліків апеляційної скарги в частині необхідності сплати позивачем судового збору. Враховуючи вимоги до апеляційної скарги, передбачені КАС України, Верховний Суд вважає, що застосовані судом апеляційної інстанції наслідки є передчасними та такими, що обмежили право на апеляційне оскарження в аспекті доступу до суду та слугували перешкодою для захисту прав позивача.
50. Згідно з частиною першою статті 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.
51. Відповідно до вимог статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
52. Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження.
53. Так, у справі «Беллє проти Франції» (Bellet v. France) Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, що становлять втручання у її права.
54. Також, у рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» (Miragall Escolano and оthers v. Spain, заяви №№38366/97, 38688/97, 40777/98, 40843/98, 41015/98, 41400/98, 41446/98, 41484/98, 41487/98 and 41509/98, пункт 51) та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» (Perez de Rada. Cavanilles v. Spain, заява № 28090/95, пункт 45) Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
55. Що стосується документів, які свідчать про наявність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору, Верховний Суд зауважує, що позивач додала до апеляційної скарги копію пенсійного посвідчення про отримання пенсії по інвалідності ІІ групи, яку суд апеляційної інстанції не взяв до уваги з огляду на незасвідчення копії вказаного документу належним чином.
56. Наведене свідчить про допущення судом апеляційної інстанції надмірного формалізму і непропорційності між застосованими засобами та поставленою 
57. Отже, вказані обставини справи дають підстави для висновку про необхідність надати позивачу можливість захистити своє право в суді. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
58. Таким чином, Верховний Суд дійшов висновку, що суд апеляційної інстанції не врахував зазначені обставини та не надав їм належної правової оцінки, а тому дійшов передчасного висновку про повернення апеляційної скарги.
59. Ураховуючи викладене, Верховний Суд уважає, що ухвала апеляційного суду про повернення апеляційної скарги належить скасуванню, оскільки судом порушено норми процесуального права, а також принцип рівності сторін, допущено надмірний формалізм і непропорційність між застосованими засобами та поставленою метою, внаслідок чого порушено право скаржника на судовий захист.
60. Враховуючи, що повернення апеляційної скарги, за встановлених обставин у цій справі, порушує право заявника на апеляційне оскарження та перешкоджає провадженню у справі, тому ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2023 року належить скасувати з огляду на її постановлення з порушенням вимог процесуального права.
61. Зважаючи на приписи статті 353 КАС України, касаційна скарга належить задоволенню, а оскаржуване судове рішення - скасуванню із направленням справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду на стадії вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження.
ІV. Судові витрати
62. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, суд не здійснює новий розподіл судових витрат у порядку статті 139 КАС України.
Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 
ПОСТАНОВИВ:
1.          Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
2.          Ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2023 року у справі № 120/1401/23 скасувати, а справу направити до цього ж суду для продовження розгляду на стадії вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

Головуючий                                                                                          М. І. Смокович

Судді                                                                                                    О. Р. Радишевська

                                                                                                                        В. М. Соколов