УХВАЛА
 
28 листопада 2023 року 
м. Київ
 
справа № 362/1965/22
провадження № 61-15930ск23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Ступак О. В., 
 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14 червня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 26 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та заборгованості за аліментами,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив звільнити ОСОБА_1 від заборгованості за аліментами та сплати аліментів в розмірі частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь ОСОБА_2 , на утримання доньки ОСОБА_3 , які стягуються на підставі виконавчого листа, виданого Васильківським міськрайонним судом Київської області 19 січня 2018 року.
 
Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4 . Сторони є батьками дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08 травня 2018 року у справі № 362/40/18 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач із донькою проживали разом. Позивачу згодом стало відомо про стягнення з нього на користь ОСОБА_4 аліментів розмірі частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання доньки ОСОБА_3 , на підставі виконавчого листа від 19 січня 2018 року    № 2-н/362/51/18, виданого Васильківським міськрайонним судом Київської області. З березня 2022 року, розуміючі, що грошові кошти, що позивач сплачує відповідачу, вона витрачає не за призначенням та через те, що донька проживає із ним та знаходиться на повному його утриманні, він перестав надсилати кошти колишній дружині. Станом на день подачі позову до суду донька проживає із ним, знаходиться на його утриманні та вихованні, у зв`язку з чим позивач звертається до суду із позовом про звільнення його від сплати аліментів та заборгованості за аліментами, що стягуються з нього на підставі виконавчого листа, виданого Васильківським міськрайонним судом Київської області 19 січня 2018 року.
 
Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14 червня 2023 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 26 вересня 2023 року, в задоволені позову відмовлено.
 
ОСОБА_1 , в особі свого представника - адвоката Бєляєвої Я. В.  у листопаді 2023 року засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14 червня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 26 вересня 2023 року у вищевказаній справі, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
 
Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.
 
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
 
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Предметом позову у вказаній справі є вимоги щодо звільнення від сплати аліментів та заборгованості за аліментами.
 
Ураховуючи те, що справа є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.
 
При цьому згідно із частиною четвертою статті 274 ЦПК України справа не відноситься до тієї категорії справ, які не можуть бути розглянуті у порядку спрощеного позовного провадження.
 
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.
 
У касаційній скарзі заявник зазначає, що позбавлений спростувати обставини, встановлені оскаржуваними судовими рішеннями, при розгляді іншої справи № 362/566/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення місця проживання дитини з матір`ю та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення місця проживання дитини з батьком.
 
Наведені обставини не дають підстав для висновку про те, що судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню на підставі підпункту «б» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскільки обставини, встановлені в даній справі не мають преюдиційного значення для справи № 362/566/22, суд ухвалюватиме рішення індивідуально та на підставі повного, всебічного та об`єктивного розгляду наданих сторонами доказів та з дотриманням вимог ЦПК України.
 
Касаційна скарга не містить інших посилань на винятки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків не встановив, заявник їх наявність не обґрунтував.
Однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункти 8, 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.
 
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
 
Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.
 
Зазначення у постанові Київського апеляційного суду від 26 вересня 2023 року про можливість оскарження цієї постанови в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки ухвалені у цій справі судові рішення касаційному оскарженню не підлягають.
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підтвердились, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.
 
Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14 червня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 26 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та заборгованості за аліментами відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:	І. Ю. Гулейков       С. О. Погрібний        О. В. Ступак