КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

№ справи: 367/3185/20
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/12016/2023
Головуючий у суді першої інстанції: Мерзлий Л.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
21 листопада 2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:
                  головуючого  - Немировської О.В. 
                  суддів - Желепи О.В., Мазурик О.Ф.
                  секретар - Ольшевський П.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного комунально-побутового підприємства «Теплокомунсервіс» про захист прав споживачів та зобов`язання вчинити дії, 
за апеляційною скаргою Приватного комунально-побутового підприємства «Теплокомунсервіс» на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 17 травня 2023 року, 
 
встановив:
у травні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов`язати відповідача надати йому інформацію з приводу встановлення осіб власників приміщень, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які здійснили втручання в систему централізованого опалення; надати інформацію щодо врегулювання ситуації з приватним підприємцем, власником приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (загальна площа складає 132,5 кв.м.), який здійснив втручання в систему централізованого опалення; надати інформацію з приводу збільшення з початку опалювального сезону 2018-2019 років опалювальної площі будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на 132,5 кв.м.
Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 17 травня 2023 року позовні вимоги було задоволено частково, зобов`язано відповідача  Приватне Комунально-побутове підприємство «Теплокомунсервіс» надати 
ОСОБА_1 письмово інформацію з питань, зазначених у зверненні ОСОБА_1 від 21.01.2020, а саме:
- надати інформацію з приводу встановлення осіб власників приміщень, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які здійснили втручання в систему централізованого опалення;
- надати інформацію щодо врегулювання ситуації з приватним підприємцем, власником приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (загальна площа складає 132,5 кв.м.), який здійснив втручання в систему централізованого опалення;
- надати інформацію з приводу збільшення з початку опалювального сезону 2018-2019 років опалювальної площі будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на 132,5 кв.м.
Вирішено питання про судові витрати.
Не погоджуючись з рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та направити справу на новий розгляд,  посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
В судове засідання позивач не з`явився, судова повістка, направлена на адресу його місця проживання, повернулась без вручення з відміткою: «Адресат відсутній за вказаною адресою». Про зміну адреси для листування ОСОБА_1 суд не повідомляв.
Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення представника відповідача - Нижник Т.В. , дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував, що він проживає в кв. АДРЕСА_2 . Відповідач є надавачем послуг з централізованого опалення вказаного будинку. Позивач та інші мешканці будинку направляли до відповідача  звернення щодо надання інформації про методику і нормативи розрахунку на нарахування плати за послуги централізованого опалення, на що було надано неповну інформацію. Також було виявлено факт незаконного підключення до загально будинкової централізованої системи опалення приміщень, розташованих на 1 поверсі та у підвальних приміщеннях будинку. В зв`язку з цим позивач просив: зобов`язати відповідача надати інформацію з приводу встановлення осіб власників приміщень, які розташовані  за адресою: АДРЕСА_1 , які здійснили втручання в систему централізованого опалення та незаконно встановили електричне опалення; надати інформацію щодо врегулювання ситуації з приватним підприємцем, власником приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який здійснив втручання в систему централізованого опалення і незаконно встановив електричне опалення в будинку АДРЕСА_1 ; надати інформацію з приводу збільшення з початку опалювального сезону 2018-2019 років опалюваної площі вказаного будинку, надати інформацію з приводу здійснення перерахунку спожитої кількості спожитої теплової енергії за період з моменту встановлення загальнобудинкового теплового  лічильника та теперішній час кожному абоненту вказаного будинку із зазначенням окремої кількості теплової енергії в Гкал до зменшення в рахунках за опалення за березень 2018 року з подальшим погашенням надміру нарахованих об`ємів споживання теплової енергії за рахунок наступних нарахувань.
Також позивач просив стягнути на його користь витрати на правничу допомогу в розмірі 3 800 грн. 
Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 17 травня 2023 року позовні вимоги було задоволено частково,  зобов`язано відповідача  Приватне Комунально-побутове підприємство «Теплокомунсервіс» надати 
ОСОБА_1 письмово інформацію з питань, зазначених у зверненні ОСОБА_1 від 21.01.2020, а саме:
- надати інформацію з приводу встановлення осіб власників приміщень, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які здійснили втручання в систему централізованого опалення;
- надати інформацію щодо врегулювання ситуації з приватним підприємцем, власником приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (загальна площа складає 132,5 кв.м.), який здійснив втручання в систему централізованого опалення;
- надати інформацію з приводу збільшення з початку опалювального сезону 2018-2019 років опалювальної площі будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на 132,5 кв.м.
Вирішено питання про судові витрати.
В задоволенні вимоги щодо надання інформації з приводу здійснення перерахунку спожитої кількості теплової енергії за період з моменту встановлення загальнобудинкового теплового лічильника по теперішній час кожному абоненту будинку, із зазначенням окремої кількості теплової енергії за рахунок наступних нарахувань було відмовлено.
Рішення суду в частині відмови в задоволенні вимоги про надання інформації  з приводу здійснення перерахунку спожитої кількості теплової енергії за період з моменту встановлення загальнобудинкового теплового лічильника по теперішній час кожному абоненту будинку, із зазначенням окремої кількості теплової енергії в Гкал до зменшення в рахунках за опалення за березень 2018 року з подальшим погашенням надміру нарахованих об`ємів споживання теплової енергії за рахунок наступних нарахувань сторонами по справі не оскаржується та судом апеляційної інстанції не переглядається.
Задовольняючи позовні  вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано відповіді по кожному питанню в зверненні позивача від 21.01.2020. 
Суд першої інстанції  посилався на в рішенні на положення Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
Відповідно до чч. 1-5 ст. 263 ЦПК України  судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства , визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованими є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення зазначеним вимогам  не відповідає.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
Відповідно до преамбули Закону України «Про захист прав споживачів» він регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками  і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
У статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22 цієї статті); продукція - це будь-який виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3).
Згідно ч. 1 та 2 ст. 4 вказаного Закону споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на:
1) захист своїх прав державою;
2) належну якість продукції та обслуговування;
3) безпеку продукції;
4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію державною мовою про продукцію, її кількість, якість, асортимент, її виробника (виконавця, продавця) відповідно до Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної";
4-1) обслуговування державною мовою відповідно до Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної";
5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону;
6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав;
7) об`єднання в громадські організації споживачів (об`єднання споживачів).
Споживачі також мають інші права, встановлені законодавством про захист прав споживачів.
Отже, Законом України «Про захист прав споживачів» врегульовані договірні відносини за участі споживача.
Згідно ч. 1 ст. 7  Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право:
1) одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів;
2) без додаткової оплати одержувати від виконавця житлово-комунальних послуг інформацію про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання та порядок надання відповідної послуги, а також про її споживчі властивості;
3) на відшкодування збитків, завданих його майну, шкоди, заподіяної його життю або здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг та незаконного проникнення в належне йому житло (інший об`єкт нерухомого майна);
4) на усунення протягом строку, встановленого договорами про надання житлово-комунальних послуг або законодавством, виявлених недоліків у наданні житлово-комунальних послуг;
5) на зменшення у встановленому законодавством порядку розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі їх ненадання, надання не в повному обсязі або зниження їхньої якості;
6) на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг;
7) отримувати від управителя, виконавців комунальних послуг штраф у розмірі, визначеному договорами про надання відповідних житлово-комунальних послуг, за перевищення нормативних строків проведення аварійно-відновних робіт;
8) на перевірку кількості та якості житлово-комунальних послуг у встановленому законодавством порядку;
9) складати та підписувати акти-претензії у зв`язку з порушенням порядку надання житлово-комунальних послуг, зміною їхніх споживчих властивостей та перевищенням строків проведення аварійно-відновних робіт;
10) без додаткової оплати отримувати від виконавця відповідної послуги чи іншої уповноваженої на розподіл комунальної послуги особи детальний розрахунок розподілу обсягу спожитих комунальних послуг між споживачами багатоквартирного будинку;
11) без додаткової оплати отримувати інформацію про проведені управителем, виконавцем комунальної послуги нарахування плати за житлово-комунальні послуги (з розподілом за періодами та видами нарахувань) та отримані від споживача платежі;
В ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» закріплено наступні обов`язки виконавця комунальної послуги: 
1) забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів;
2) готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором;
3) без додаткової оплати надавати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання та порядок надання відповідної послуги, а також про її споживчі властивості та іншу інформацію, передбачену законодавством;
4) своєчасно проводити підготовку об`єктів житлово-комунального господарства до експлуатації в осінньо-зимовий період;
5) розглядати у визначений законодавством строк претензії та скарги споживачів, у визначених законом випадках - управителів, і проводити відповідні перерахунки розміру плати за комунальні послуги в разі їх ненадання, надання не в повному обсязі, несвоєчасно або неналежної якості, а також в інших випадках, визначених договором про надання комунальних послуг;
6) вживати заходів до ліквідації аварій, усунення порушень якості послуг у строки, встановлені законодавством;
7) виплачувати споживачу штраф за перевищення встановлених строків проведення аварійно-відновних робіт у розмірі, визначеному законодавством;
8) своєчасно реагувати на виклики споживачів, підписувати акти-претензії, вести облік вимог (претензій) споживачів у зв`язку з порушенням порядку надання житлово-комунальних послуг;
9) своєчасно та власним коштом проводити роботи з усунення виявлених неполадок, пов`язаних з наданням комунальних послуг, що виникли з його вини;
10) у разі укладення індивідуального договору або індивідуального договору з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем здійснювати розподіл загальнобудинкового обсягу послуг між співвласниками багатоквартирного будинку у передбаченому законодавством та договором порядку;
11) інформувати споживачів про намір зміни цін/тарифів на комунальні послуги відповідно до законодавства;
12) контролювати дотримання встановлених міжповіркових інтервалів вузлів комерційного обліку;
13) у разі укладення колективного договору або договору про надання комунальних послуг з колективним споживачем інформувати управителя, уповноважений орган управління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, правління житлово-будівельного кооперативу, з якими укладено відповідний договір, про вихід з ладу, необхідність ремонту, зняття з абонентського обліку вузлів комерційного обліку, а також про настання терміну їх повірки;
14) направляти управителю або відповідним виконавцям протягом п`яти робочих днів отримані скарги споживачів щодо надання комунальних послуг, якщо вирішення таких скарг стосується обов`язків управителя або інших виконавців послуг.
Як видно з матеріалів справи, позивач 21.01.2020 направив відповідачу звернення, в якому просив надати інформацію щодо встановлення осіб власників приміщень, які розташовані в будинку АДРЕСА_1 , інформацію щодо врегулювання ситуації з приватним підприємцем, власником магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », інформацію з приводу збільшення з початку опалювального сезону 2018-2019 опалюваної площі будинку, та інформації щодо здійснення перерахунку спожитої кількості теплової енергії.
Відповідач на звернення  позивача 19.02.2020 надав  інформацію щодо запитуваних відомостей. Зокрема, в листі було вказано, що ПКПП «Теплокомунсервіс» згідно чинного законодавства є оператором зовнішніх мереж і не обслуговує внутрішньобудинкові мережі будинку та не має доступу та документації до цих мереж, а відтак не може контролювати здійснення підключення чи відключення до внутрішньої системи теплопостачання будинку. Опалювана площа будинку АДРЕСА_1 складає 1 269,86 кв.м. Приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » було відключено від централізованого опалення, з початку опалювального сезону 2018-2019 рр. опалювана площа будинку не була збільшена на 132,5 кв.м. 
Позивачем не доведено, чому вказана інформація є недостатньою для нього як споживача та якими саме діями відповідача порушуються його права як споживача щодо отримання інформації про продукцію, її кількість, якість, асортимент, її виробника.
В ч. 2  статті 16 ЦК України закріплено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
В постанові Великої  Палати Верховного Суду від 26 грудня 2022 року (справа №227/3760/19-ц) зазначається,  що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц.
Ч. 2 ст. 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з п. 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з чч. 1-3 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У ч. 4  статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» покладено на суд обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Згідно із практикою ЄСПЛ за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він нівелюватиме можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Згідно  ч. 1  ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
Разом з тим, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. Направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції нормами чинного ЦПК України не передбачено.
Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення - про відмову в задоволенні позовних вимог. 
Судові витрати зі сплати судового збору, понесені відповідачем при зверненні до суду з апеляційною скаргою, підлягають компенсації ПрАТ «Теплокомунсервіс» за рахунок держави, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до положень ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».
     Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 ЦПК України, суд
постановив:
апеляційну скаргу Приватного комунально-побутового підприємства «Теплокомунсервіс» задовольнити частково.
Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 17 травня 2023 року скасувати та постановити у справі нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного комунально-побутового підприємства «Теплокомунсервіс» про захист прав споживачів та зобов`язання вчинити дії - відмовити.
Компенсувати Приватному комунально-побутовому підприємству «Теплокомунсервіс» за рахунок держави шляхом списання з рахунку Державного казначейства України, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, судовий збір в розмірі 1 261 грн. 20 коп. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови виготовлено 28 листопада 2023 року.
 
Головуючий
 
Судді