Ухвала
 
18 жовтня 2023 року
місто Київ
 
справа № 263/18104/18
провадження № 61-14745ск23
 
Верховний Суд, який діє у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 
на постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 вересня 2023 року
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, Державної казначейської служби України, треті особи: Служба безпеки України, Міністерство оборони України, Міністерство внутрішніх справ України, Міністерство закордонних справ України, про відшкодування моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
І. ФАБУЛА СПРАВИ
Стислий виклад позиції позивача
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у 2018 році звернулися до суду з позовом до Держави України в особі Кабінету Міністрів України, Державної казначейської служби України, треті особи: Служба безпеки України, Міністерство оборони України, Міністерство внутрішніх справ України, Міністерство закордонних справ України, у якому просили стягнути з коштів Державного бюджету України на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок загибелі чоловіка та батька, грошові кошти в розмірі 500 000, 00 грн шляхом стягнення з Державної казначейської служби України на користь кожного з позивачів.
Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Заочним рішенням від 15 жовтня 2019 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області задовольнив позов  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Суд відшкодував ОСОБА_1 з коштів Державного бюджету України моральну шкоду, заподіяну внаслідок загибелі чоловіка ОСОБА_3 , в розмірі 500 000, 00 грн шляхом стягнення з Державної казначейської служби України.
Відшкодував ОСОБА_2 з коштів Державного бюджету України моральну шкоду, заподіяну внаслідок загибелі батька ОСОБА_3 , у розмірі 500 000, 00 грн шляхом стягнення з Державної казначейської служби України.
Ухвалою від 28 серпня 2020 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області відмовив у задоволені заяви Кабінету Міністрів України про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 жовтня 2019 року.
Ухвалою від 29 жовтня 2020 року Донецький апеляційний суд відкрив апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Кабінету Міністрів України на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 жовтня 2019 року.
Ухвалою від 04 лютого 2021 року Донецький апеляційний суд зупинив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Кабінету Міністрів України на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 жовтня 2019 року до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 635/6172/17.
Велика Палата Верховного Суду 12 травня 2022 року розглянула справу № 635/6172/17 з винесенням постанови.
Ухвалою від 13 лютого 2023 року Дніпровський апеляційний суд прийняв до провадження справу за апеляційною скаргою Кабінету Міністрів України на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 жовтня 2019 року та призначив справу до апеляційного розгляду.
Ухвалою від 21 березня 2023 року Дніпровський апеляційний суд зняв з розгляду цивільну справу № 263/18104/18 за апеляційною скаргою Кабінету Міністрів України на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 жовтня 2019 року та направив до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська для вирішення питання про відновлення втраченого судового провадження у строк - два місяці.
Ухвалою від 25 квітня 2023 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська відновив втрачене судове провадження у цивільній справі № 263/18104/18 в частині повного тексту рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 жовтня 2019 року.
Постановою від 12 вересня 2023 року Дніпровський апеляційний суд задовольнив апеляційну скаргу Кабінету Міністрів України, скасував заочне рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 жовтня 2019 року, ухвалив нове рішення, яким відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 
ІІ. ВИМОГИ та АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 10 жовтня 2023 року із використанням засобів поштового зв`язку направили до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просять скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 вересня 2023 року, заочне рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 жовтня 2019 року залишити в силі.
Визначення заявником підстав касаційного оскарження
Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, врегульованих процесуальним законом.
Вивчивши зміст касаційної скарги, Верховний Суд встановив, що касаційна скарга містить визначення підстав касаційного оскарження відповідно до вимог статті 389 ЦПК України.
Заявники зазначили, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, як підстави касаційного оскарження цього судового рішення визначили те, що:
- (1) суд апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні застосував норми права без урахування правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2022 року у справі № 635/6172/17, за змістом яких відсутність у законодавстві України приписів щодо відшкодування моральної шкоди, завданої особі у зв`язку із загибеллю її близького родича внаслідок терористичного акту, не перешкоджає такій особі доводити у суді, що стосовно права на життя її близького родича у відповідній ситуації певний конвенційний обов`язок - негативний або позитивний (матеріальний, процесуальний) - держава не виконала чи виконала неналежно, та вимагати від неї відшкодування (компенсації) за це на підставі статті 2 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод;
- (2) суд апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні застосував норми права без урахування правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 214/5505/16, щодо підстав та порядку відмови у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення;
- (3) суд апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні застосував норми права без урахування правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15, відповідно до яких не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права. Водночас і посилання суду в рішенні на інші норми права, ніж зазначені у позовній заяві, не може розумітися як вихід суду за межі позовних вимог;
- (4) суд апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні застосував норми права без урахування правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі № 265/6582/16-ц, щодо застосування принципу «jura novit curia» («суд знає закони»), згідно з яким неправильна юридична кваліфікація учасниками справи спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм;
- (5) суд апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні застосував норми права без урахування правових висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 08 жовтня 2019 року у справі № 920/447/18, від 19 травня 2020 року у справі № 910/23028/17, щодо застосування принципу «res judicata»;
- (6) суд апеляційної інстанції не дослідив докази, наявні у матеріалах справи;
- (7) суд апеляційної інстанції необґрунтовано відхилив клопотання від 12 вересня 2023 року щодо встановлення обставин справи, які мають значення для правильного вирішення справи.
Отже, серед підстав касаційного оскарження рішення суду апеляційної інстанції заявник зазначив ті підстави, які згадані у пункті 1 частини другої статті 389 ЦПК України, пунктах 1, 3 частини третьої статті 411 ЦПК України, що свідчить про виконання ним вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України щодо форми та змісту касаційної скарги.
ІІІ. ЗАГАЛЬНІ ВИСНОВКИ ЩОДО ВІДКРИТТЯ КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ 
Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, а наведені підстави касаційного оскарження відповідають приписам статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження.
Судом не встановлено наявності достатніх й обґрунтованих підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги, а так само відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження у справі.
Витребувати із Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу № 263/18104/18 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, Державної казначейської служби України, треті особи: Служба безпеки України, Міністерство оборони України, Міністерство внутрішніх справ України, Міністерство закордонних справ України, про відшкодування моральної шкоди.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк тривалістю в двадцять днів від моменту отримання копії цієї ухвали суду.
Провести попередній розгляд справи колегією у складі трьох суддів.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді                                                                                                            С. О. Погрібний

І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак