ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року	Львів	Справа № 260/5029/23 пров. № А/857/16258/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

судді-доповідача                              Іщук Л. П.,
суддів                                                  Обрізка І.М., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) та НОМЕР_3 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_4 ) на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2023 року (головуючий суддя Дору Ю.Ю., м. Ужгород) у справі № 260/5029/23 за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ),  НОМЕР_3 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_4 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, 

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ),  НОМЕР_3 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_4 ), в якому просив  визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_1 прикордонного загону щодо ненарахування (нарахування у меншому розмірі) та невиплаті індексації грошового забезпечення в належному розмірі із 01 січня 2013 року по 12 січня 2015 року та з 17 грудня 2015 року по 11 квітня 2017 року - січень 2008 року; зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін (військової частини НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення (з врахуванням раніше виплачених сум), із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення із 01 січня 2013 року по 12 січня 2015 року та із 17 грудня 2015 року по 11 квітня 2017 року - січень 2008 року із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44;     визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_3 прикордонного загону щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення в належному розмірі за періоди з 13 січня 2015 року по 16 грудня 2015 року - січень 2008 року; зобов`язати НОМЕР_3 прикордонний загін (військова частина НОМЕР_4 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення (з врахуванням раніше виплачених сум), із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в періоди з 13 січня 2015 року по 16 грудня 2015 року - січень 2008 року із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44; зобов`язати відповідачів, кожного окремо за свій період, нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрат доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2013 року по день її фактичної виплати відповідно до Закону України від 19.10.2000 року №2050-111 «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44.
Позовні вимоги обгрунтовує тим, що має право на отримання індексації за період з 01 січня 2013 року по 12 січня 2015 року, 17 грудня 2015 року по 11 квітня 2017 року та з 13 січня 2015 року по 16 грудня 2015 року з урахуванням січня 2008 року, як базового місяця, оскільки такий є місяцем підвищення тарифних ставок (посадових окладів), а тому відповідно до Порядку № 1078 січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність НОМЕР_1 прикордонного загону (військової частини НОМЕР_2 ) щодо ненарахування та невиплати у повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1   за період проходження служби з 01 січня 2013 року по 12 січня 2015 року та з 17 грудня 2015 року по 11 квітня 2017 року із врахуванням базового місяця січня 2008 року. Зобов`язано НОМЕР_1 прикордонний загін (військової частини НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження служби з 01 січня 2013 року по 12 січня 2015 року та з 17 грудня 2015 року по 11 квітня 2017 року із врахуванням базового місяця січня 2008 року, з урахуванням виплачених сум. Визнано протиправною бездіяльність НОМЕР_3 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_4 ) щодо ненарахування та невиплати у повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період проходження служби з 13 січня 2015 року по 16 грудня 2015 року із врахуванням базового місяця січня 2008 року. Зобов`язано НОМЕР_3 прикордонний загін (військова частина НОМЕР_4 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження служби з 13 січня 2015 року по 16 грудня 2015 року із врахуванням базового місяця січня 2008 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позову, відповідачі оскаржили його в апеляційному порядку, вважають, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, а також не досліджено обставини, що мають значення для справи.
Апеляційні вимоги НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) обґрунтовує відсутністю підстав для застосування січня 2008 року, як базового місяця, для індексації доходів за період з 01 січня 2013 року по 12 січня 2015 року та з 17 грудня 2015 року по 11 квітня 2017 року. Відповідно до Порядку 1078 та Закону №1282-ХІІ визначення базового місяця для нарахування індексації у вказаний період покладається на відповідача.
Апеляційна скарга НОМЕР_3 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_4 ) мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано, що нормативно-правовий акт, яким внесено зміни до порядку нарахування індексації грошового забезпечення та відповідно до якого застосовувався базовий місяць - січень 2008 року почав діяти лише з 15.12.2015, а тому відсутні підстави для застосування базового місяця  - січень 2008 року за період з 13 січня 2015 року по 15 грудня 2015 року. Звертає увагу, що позивачем пропущено строк звернення до суду.
Скаржники просять рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Позивач подав до суду відзив на апеляційні скарги, у якому заперечив щодо їх задоволення та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки рішення суду першої інстанції в частині відмови у позові не оскаржується, суд апеляційної інстанції не надає правової оцінки спірним правовідносинам у цій частині.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, апеляційний суд виходить з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, позивач з 13.05.2011 проходив військову службу інспектором прикордонної служби 2 категорії 1 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІІІ категорії НОМЕР_1 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України.
Згідно наказу начальника НОМЕР_3 прикордонного загону Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України №16-ос від 15 січня 2015 року ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення з 15 січня 2015 року.
Згідно наказу начальника НОМЕР_3 прикордонного загону Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України №643-ос від 16 грудня 2015 року ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу з 17 грудня 2015 року.
Наказом НОМЕР_1 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України №74-ОС від 11 квітня 2017 року виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення ОСОБА_1 з 11 квітня 2017 року. Вказаний наказ не містить інформації про повне грошове забезпечення: розмір посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавок, доплат, винагород, нарахування і виплати індексації грошового забезпечення та інше.
Позивач звернувся із запитом до Галузевого державного архіву Державної прикордонної служби України про отримання карток грошового забезпечення із 2008 по 2016 роки стосовно нарахування та виплати індексації.
За наслідком розгляду вказаного звернення було надано картки грошового забезпечення та розрахунок індексації грошового забезпечення.
З довідки №85 від 23.06.2023 вбачається, що у 2013 році виплата не проводилася, з 2014 року по 12 січня 2015 року виплата проводилася у червні, серпні та з жовтня по грудень в розмірі 822,16 гривень при базовому місяці червень 2012 року (зміна премії); з 17 грудня 2015 року по 2016 рік виплата не проводилася, базовий місяць встановлювався - червень 2012 року (зміна премії); 2017 рік - виплата не проводилася, базовий місяць встановлювався червень 2012. Сума індексації з 2013 по 2017 роки відповідно до довідки становить 20698,35 гривень.
Згідно довідки-розрахунку індексації грошового забезпечення у період з січня 2016 року по 11 квітня 2017 року індексація грошового забезпечення позивачу не проводилася (базовий місяць червень 2012 року).
Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.
Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Частинами першою-третьою статті 9 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Відповідно до частин другої та третьої  статті 9 Закону №2011-ХІІ  до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Абзацом 2 частини четвертої  статті 9 Закону №2011-ХІІ  встановлено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України
Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України “Про індексацію грошових доходів населення” №1282-ХІІ від 03 липня 1991 року (надалі - Закон №1282-ХІІ).
Положеннями статті 1 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно зі статтею 2 Закону №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).
Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 затверджено “Порядок проведення індексації грошових доходів населення”, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення (надалі - Порядок № 1078). 
Відповідно до пункту 1 цього Порядку він визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.
Пунктом 1-1 Порядку № 1078 визначено, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 06.02.2003 № 491-IV.
Відповідно до пункту 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
Пунктом 4 Порядку №1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексується, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).
Згідно з пунктом 6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, зокрема:
1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку  з індексацією за рахунок власних коштів;
2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.
У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговості його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.
Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.
У зв`язку з прийняттям  Кабінетом Міністрів України постанови № 1013 від 09.12.2015, яка набрала чинності з 15.12.2015, істотно змінився порядок індексації зарплати та інших доходів населення.
У редакції Постанови № 1013 від 09.12.2015 пункт 5 Порядку № 1078 викладено у такій редакції:
У разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.
Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.
З аналізу наведених правових норм вбачається, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, механізм індексації має універсальний характер.
У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.
Верховний Суд у постанові від 16.09.2020 у справі № 815/2590/18 зазначив, що при вирішенні питання щодо індексації слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема  Закону № 2011-XII,  Закону № 1282-ХІ  та Порядку № 1078.
Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для правового висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг.
Як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України (частина друга  статті 5 Закону №1282-ХІІ).
За таких обставин та правового врегулювання Верховний Суд дійшов висновку, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.
Судом встановлено, що позивач проходив службу у Військовій частині НОМЕР_2 з 01 січня 2013 року по 12 січня 2015 року та з 17 грудня 2015 року по 11 квітня 2017 року та у Військовій частині НОМЕР_4 з 13 січня 2015 року по 16 грудня 2015 року. 
Позивач вважає, що базовим місяцем для нарахування йому індексації грошового забезпечення за вказані періоди має бути січень 2008 року.
Як вбачається з довідки №85 від 23.06.2023 про сплачені позивачу суми індексації грошового забезпечення, індексацію грошового забезпечення у 2013 році не проводили, з 2014 року по 12 січня 2015 року виплата проводилася у червні, серпні та з жовтня по грудень в розмірі 822,16 гривень при базовому місяці червень 2012 року (зміна премії); з 17 грудня 2015 року по 2016 рік виплата не проводилася, базовий місяць встановлювався - червень 2012 року (зміна премії); 2017 рік виплата не проводилася, базовий місяць встановлювався- червень 2012. Сума індексації з 2013 по 2017 роки відповідно до довідки розрахунок становить 20698,35 гривень.
Згідно довідки-розрахунку індексації грошового забезпечення у період з січня 2016 року по 11 квітня 2017 року індексація грошового забезпечення позивачу не проводилася (базовий місяць червень 2012 року).
Відповідно до пункту 5 Порядку № 1078, в редакції, яка діяла до 15.12.2015 (до прийняття  Кабінетом Міністрів України постанови № 1013 від 09.12.2015), у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове  державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.
Тобто, відповідно до пункту 5 Порядку №1078 в редакції, яка діяла до 15.12.2015, базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення був місяць зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів.
Відповідно до вимог абзацу 3 пункту 10-1 Порядку №1078 (в редакції, чинній до 01.12.2015) обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації заробітної плати новоприйнятих працівників здійснювалось з місяця прийняття працівника на роботу.
Порівняльний аналіз редакцій Порядку №1078 (чинних до 01.12.2015 та після 01.12.2015) дає підстави стверджувати про те, що новим базовим місяцем для обчислення індексації грошового забезпечення: - до 01.12.2015 - був місяць прийняття працівника на роботу та місяць збільшення заробітної плати; - після 01.12.2015 - місяць збільшення тарифної ставки (окладу).
Крім цього, суд зазначає, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення здійснюється індивідуально для кожного працівника (військовослужбовця) та залежить, в тому числі, від обставин проходження ним служби (підвищення або переміщення по службі, присвоєння чергових звань з підвищенням окладів тощо). Отже, обставини кожної справи є різними та встановлюються стосовно окремого військовослужбовця.
Оскільки місяць збільшення тарифної ставки (окладу) став базовим місяцем для обчислення індексації грошового забезпечення лише після 01.12.2015, то суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апелянтів, що застосування січня 2008 року як базового місяця для нарахування індексації грошового забезпечення в період проходження служби позивача з 01 січня 2013 року по 12 січня 2015 року та з 13 січня 2015 року по 16 грудня 2015 року, є помилковим.
Таким чином, підстав для задоволення вимоги позивача про зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2013 року по 12 січня 2015 року та з 13 січня 2015 року по 16 грудня 2015 року із застосуванням базового місяця січня 2008 року немає. Крім того, до грудня 2015 року базовим місяцем для обчислення індексації був місяць, коли збільшувались складові заробітної плати, а не окладу.
Вказане відповідає висновкам Верховного Суду у постанові від 19 травня 2022 року у справі №380/11404/21, від 04 квітня 2023 року у справі № 300/5628/21.
Зазначена позиція, яка викладена у постановах Верховного Суду, згідно приписів частини 5 статті 242 КАС України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховується апеляційним судом під час вирішення даного спору.
Враховуючи наведене, відповідачі в періоди з 01.01.2008 по 26.01.2012 та з 27.01.2012 по 31.12.2015 нарахували і виплачували позивачу індексацію грошового забезпечення відповідно до чинних нормативно-правових актів, відтак не підлягають до задоволення позовні вимоги в частині визнання протиправними дій відповідачів щодо повноти нарахування індексації грошового забезпечення та зобов`язання нарахувати та виплатити позивачу за період з 01 січня 2013 року по 12 січня 2015 року та з 13 січня 2015 року по 16 грудня 2015 року із застосуванням січня 2008 року як базового місяця для нарахування індексації грошового забезпечення.
Щодо періоду та базового місяця для нарахування індексації грошового забезпечення позивача з 17 грудня 2015 року по 11 квітня 2017 року, то колегія суддів зазначає наступне.
Постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 “Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців.
Відповідно до пункту 13 вказаної Постанови вона набрала чинності з 01 січня 2008 року.
З січня 2008 року по 28 лютого 2018 року посадовий оклад позивача не змінювався.
Вищевказана постанова діяла до дати набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” від 30 серпня 2017 року № 704, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців, а саме, до 01 березня 2018 року.
Аналізуючи вищевикладені норми, колегія суддів вважає, що відповідно до Порядку №1078, січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з 17 грудня 2015 року по 11 квітня 2017 року.
Беручи до уваги викладене, суд першої інстанції, на переконання суду апеляційної інстанції, дійшов вірного висновку, що дії Військової частини НОМЕР_2 щодо нарахування індексації грошового забезпечення за період з 17 грудня 2015 року по 11 квітня 2017 року з урахуванням іншого базового місяця, ніж січень 2008 року, є протиправними.
Щодо доводів апелянта - Військової частини НОМЕР_2 про дискреційні повноваження відповідача, то колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду, яка викладена у постанові від 19.04.2023 у справі №380/10594/21, де зазначено, що у період з 1 грудня 2015 року до 28 лютого 2018 року повноваження державних органів щодо визначення "місяця підвищення тарифних ставок (окладів)" для цілей застосування Порядку №1078 (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 року №1013) не були дискреційними, оскільки нормами означеного Порядку установлено лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки відповідної установи галузі бюджетної сфери - проведення індексації грошових доходів у разі перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, встановленого у розмірі 101 відсоток до 1 січня 2016 року чи 103 відсотки після 1 січня 2016 року, починаючи з місяця останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку обіймає працівник, яким для військовослужбовців у спірному періоді був січень 2008 року.
Аналогічні правові висновки Верховного Суду щодо застосування положень Порядку №1078 у подібних правовідносинах викладені у постановах від 29 листопада 2021 року у справі №120/313/20-а, від 26 січня 2022 року у справі №400/1118/21, від 20 квітня 2022 року у справі №420/3593/20, від 23 березня 2023 року у справі №400/3826/21.
Стосовно доводів скаржника - Військової частини НОМЕР_4 про те, що позивачем пропущений строк звернення до суду, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1  ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно з ч. 2  ст. 233 КЗпП України  (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
В пункті 2.3 мотивувальної частини  Рішення Конституційного Суду України № 9-рп/2013 від 15 жовтня 2013 року  зазначено про те, що спір щодо стягнення невиплачених власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, є трудовим спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про оплату праці. В разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем.
Конституційний Суд України при тлумаченні норми  ст. 233 КЗпП України  виходить з того, що право на отримання заробітної плати повинно бути гарантоване незалежно від строку. Таким чином, у цій статті  КЗпП України  встановлена додаткова гарантія для осіб, що звертаються до суду з вимогами про стягнення заробітної плати.
Отже, строки звернення до суду із позовом про нарахування та виплату грошового забезпечення та його складових частин до 19 липня 2022 року не застосовувалися.
Законом України № 2352-IX від 01 липня 2022 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин»  (далі  Закон № 2352-IX) внесені зміни до норм  КЗпП України.
Зокрема, частини 1 і 2  ст. 233 КЗпП України  викладені в новій редакції, згідно якої працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті (ч. 1).
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116) (ч. 2).
Закон № 2352-IX  набрав чинності 19 липня 2022 року.
Згідно з Наказом НОМЕР_1 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України №74-ОС від 11 квітня 2017 року позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 11 квітня 2017 року.
З огляду на вказане, колегія суддів висновує, що на момент виникнення спірних правовідносин (11 квітня 2017 року -   остаточна дата закінчення проходження позивачем військової служби) звернення до суду із позовом про виплату індексації грошового забезпечення як складової частини грошового забезпечення не обмежувалось строком.
Закон № 2352-ІХ  не містить положень, які б поширювали його дію на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності, тобто, його норми не мають зворотної дії в часі.
Отже, цей Закон містить норми прямої дії та поширює свою дію тільки на ті правовідносини, які виникли та існують після набрання ним чинності, зокрема з 19 липня 2022 року.
Враховуючи вищенаведене, оскільки  Закон № 2352-ІХ, який запровадив строки звернення до суду з позовом про стягнення всіх належних до виплати при звільненні сум, набрав чинності вже після звільнення позивача з військової служби, відтак апеляційний суд приходить до висновку про помилковість доводів Військової частини НОМЕР_4 щодо пропуску позивачем строку звернення до суду.
З огляду на викладене, враховуючи положення статті 317 КАС України, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції в частині зобов`язання Військової частини НОМЕР_2 нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період проходження служби з 01 січня 2013 року по 12 січня 2015 року та зобов`язання Військової частини НОМЕР_4 нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період проходження служби з 13 січня 2015 року по 16 грудня 2015 року із врахуванням базового місяця січня 2008 року допустив неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до ухвалення помилкового рішення, а відтак рішення суду в цій частині слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову, а в решті судове рішення слід залишити без змін.
Щодо розподілу судових витрат, то такий відповідно до  ст. 139 КАС України  не здійснюється.
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу НОМЕР_3 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_4 ) задовольнити.
Апеляційну скаргу НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) задовольнити частково.
Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2023 року у справі № 260/5029/23 в частині зобов`язання НОМЕР_1 прикордонного загону (Військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження служби з 01 січня 2013 року по 12 січня 2015 року із врахуванням базового місяця січня 2008 року та зобов`язання НОМЕР_3 прикордонного загону (Військова частина НОМЕР_4 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження служби з 13 січня 2015 року по 16 грудня 2015 року із врахуванням базового місяця січня 2008 року скасувати та прийняти постанову про відмову у задоволенні позову в цій частині.
У решті рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2023 року у справі № 260/5029/23 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	Л. П. Іщук 	
судді	 	І. М. Обрізко 	
 	 	Т. І. Шинкар