ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 619/198/22  Номер провадження 22-ц/814/4893/23	Головуючий у 1-й інстанції Мальцев С.О.  Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 грудня 2023 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Гальонкіна С.А., Дорош А.І., при секретарі судового засідання: Владімірову Р.В.., -
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Мироненка Станіслава Станіславовича на рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 25 вересня 2023 року (ухвалене суддею Мальцевим С.О., повний текст рішення складено суддею 29.09.2023 року) у справі за позовною заявою  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :
У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, в якій просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь матеріальні збитки у розмірі 409, 10 грн. та моральної шкоди в розмірі 25 000,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 28 жовтня 2021 року ОСОБА_2 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510,00 грн, який набрав законної сили 30 листопада 2021 року.
Згідно вироку суду визнано доведеним, що 14.08.2021 приблизно о 20 годин 45 хвилин ОСОБА_1 знаходився разом з ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . Перебуваючи біля вищевказаного домоволодіння, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин виник усний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_2 виник умисел, спрямований на нанесення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій прямий умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в ході конфлікту штовхнув долонями обох рук в область грудної клітини потерпілого, від чого останній тримаючись на ногах, перехиляється назад. Після чого ОСОБА_2 , продовжуючи (реалізовувати свій злочинний умисел направлений на нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, підбіг до ОСОБА_1 та наніс йому один удар кулаком правої руки в область лівої задньої бокової поверхні шиї. В результаті злочинних дій ОСОБА_2 , потерпілому ОСОБА_1 були спричинені, тілесні ушкодження у виді синця та садна на шиї, які згідно з висновком експерта №09-1632/2021 від 21.10.2021 відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів. 
Щодо моральної шкоди ОСОБА_1 зазначив, що вона полягає у завданні, як фізичного болю та стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Вказував, що внаслідок вчинення кримінального правопорушення йому завдані психічні страждання у формі сорому, неспокою та приниження, завдані психічні страждання виражені у найвищій мірі - страх та відчай, змушений був для захисту своїх прав звернутися до експерта, адвоката, відвідувати слідчого, брати участь у слідчому експерименті, постійно повертаючись думками у ті події та розповідаючи їх знову і знову.

РішеннямКотелевського районного суду Полтавської області від 25 вересня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 – задоволено частково.
У задоволенні позовної вимоги  ОСОБА_1  до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків у розмірі 409, 10 грн - відмовлено повністю.
Позовну вимогу  ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на його користь моральної шкоди - задоволено частково.
Стягнуто з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 2500,00 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
З вказаним рішенням суду не погодився представник ОСОБА_1 – адвокат Мироненко С.С. та подав на нього апеляційну скаргу, в якій прохав змінити рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 25 вересня 2023 року збільшивши розмір стягнутої з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди з 2500,00 грн до 25000,00 грн.
Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині є незаконним, необґрунтованим та таким, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема вказує, що суд першої інстанції при розгляді справи жодним чином не обгрунтував відшкодування моральної шкоди у розмірі 2500,00 грн, а не 25000,00 грн чи 5000,00 грн чи 10000,00 грн. Вказує, що оскільки відповідач добровільно не запропонував відшкодування заподіяної шкоди, не вибачився перед останнім, а тому суд мав стягнути з відповідача на користь позивача значно більшу суму моральної шкоди.
Від представника ОСОБА_2 – адвоката Оніщенко Н.О. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання спростовуючи доводи апеляційної скарги, та підтримуючи рішення суду першої інстанції, прохала відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Судове засідання проводилося в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення сторін згідно положень передбачених ч.13 ст.7 ЦПК України, та ч.1ст. 369 ЦПК України, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи. 
Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. 
Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Позивачем рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині розміру стягнутої моральної шкоди, тому судом апеляційної інстанції перевіряється законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.  
Відповідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно п.п.3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 28 жовтня 2021 року ОСОБА_2 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510,00 грн., який набрав законної сили 30 листопада 2021 року.
Згідно вироку суду визнано доведеним, що 14.08.2021 приблизно о 20 годин 45 хвилин ОСОБА_1 знаходився разом з ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . Перебуваючи біля вищевказаного домоволодіння, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин виник усний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_2 виник умисел, спрямований на нанесення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій прямий умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в ході конфлікту штовхнув долонями обох рук в область грудної клітини потерпілого, від чого останній тримаючись на ногах, перехиляється назад. Після чого ОСОБА_2 , продовжуючи (реалізовувати свій злочинний умисел направлений на нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, підбіг до ОСОБА_1 та наніс йому один удар кулаком правої руки в область лівої задньої бокової поверхні шиї. В результаті злочинних дій ОСОБА_2 , потерпілому ОСОБА_1 були спричинені, тілесні ушкодження у виді синця та садна на шиї, які згідно з висновком експерта №09-1632/2021 від 21.10.2021 відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою відповідно до п.п.2.3.2. «Б», 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року. 
Підозрюваний ОСОБА_2 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорював встановлені досудовим розслідуванням обставини і погодився з розглядом обвинувального акта за його відсутності.
Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позовна вимога в частині стягнення моральної шкоди підлягає до задоволенню частково, а саме в розмірі 2 500,00 грн, а в іншій частині розміру слід відмовити.
Проте, повністю з таким висновком суду в оскаржуваній частині, колегія суддів не може погодитися виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (рішення у справі «STANKOV v. BULGARIA» § 62, 2007 року).

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. 
В пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року зазначено, що моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживань у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Як роз`яснив Пленум ВСУ у п.9 постанови № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової шкоди) суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. 
Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Відповідно до ч. 2 - 5 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. 
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Колегія суддів вважає, щорозмір моральної шкоди, в розмірі 25 000,00 грн, заявлений позивачем у позові з урахуванням встановлених обставин, є завищеним та не відповідає засадам розумності та справедливості.
Разом з цим, беручи до уваги доводи позивача, тяжкість та тривалість обмеження його прав діями відповідача, характер душевних страждань, яких він зазнав внаслідок неправомірний дій відповідача, так і суттєвість змін у його життєвих стосунках, внаслідок спричинення тілесних ушкоджень, колегія суддів вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 5 000,00 грн, що відповідає характеру правопорушення, глибині фізичних та душевних страждань позивача.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 25 вересня 2023 року в частині стягнутої суми моральної шкоди.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Мироненка Станіслава Станіславовича – задовольнити частково.
Рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 25 вересня 2023 року – змінити, збільшивши суму на відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню з  ОСОБА_2  на користь ОСОБА_1  до 5 000,00 (пяти тисяч) гривень.
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 05 грудня 2023 року.

Головуючий суддя : ____________________ Г.Л. Карпушин

Судді: __________________ С.А. Гальонкін ________________ А.І. Дорош