ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 200/10963/19-а                                                     Головуючий у І інстанції - Шевченко Н.М.,
                                                                                                         Суддя-доповідач - Губська Л.В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  13 грудня 2023 року                                                                                            м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Головуючого судді:                                                  Губської Л.В., 
суддів:                                                                      Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І.,
за участю секретаря                                                  Ольховської М.Г.,
представника позивача                                        Чаруковського Р.В.,
представників відповідача                                        Захарченка В.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС з великими платниками податків на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 травня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування вимоги та рішення,-
В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» звернулось до суду з даним позовом, в якому просило визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-2 від 27.06.2019, визнати протиправним та скасувати рішення № 0002224710 від 27.06.2019 та зобов`язати провести відповідні заходи щодо завантаження звіту до порталу ДФС та відображенню нарахування єдиного внеску (далі - ЄСВ) за грудень 2015 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що контролюючий орган протиправно перешкоджав позивачеві подати виправлений звіт за грудень 2015 року, який попередньо поданий з помилкою. Звертає увагу, що наявність одночасно недоїмки та переплати з ЄСВ є нелогічним.
Окружний адміністративний суд міста Києва рішенням від 20 травня 2021 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2021 року, позов задовольнив частково, внаслідок чого визнав протиправним та скасував рішення про застосування штрафних санкцій № 0002224710 від 27.06.2019. У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовив.
При цьому, ухвалюючи таке рішення суди дійшли наступних висновків:
- за змістом викладених в позові пояснень, помилка звіту від 14.01.2016 полягає в тому, що 01.12.2015 створено Регіональну філію «Донецька залізниця ПАТ «Українська залізниця», до якої увійшло 60 структурних підрозділів. Згаданий звіт завантажено лише одним підрозділом, що і вплинуло на розбіжність нарахованого та належного до сплати ЄСВ в сумі 35 054 360, 47 грн;
- допущена позивачем помилка під час складання та направлення звіту за грудень 2015 року не свідчить про несплату необхідної суми єдиного соціального внеску у визначений законодавством строк та не спричинила настання жодних негативних наслідків або збитків для відповідного бюджету та держави в цілому, оскільки з ІКПП позивача убачається стабільна наявність переплати, що перевищувала 35 054 360, 47 грн. Таким чином, виявлена контролюючим органом розбіжність нарахованої та належної до сплати суми ЄСВ за грудень 2015 року дійсно кваліфікується як недоїмка, а тому вимога № Ю-2 від 27.06.2019 є правомірною. 
- суди звернули увагу на спроби позивача виправити допущену помилку шляхом подання виправлених звітів, проте, через неврегульованість такої процедури, виправлений звіт не прийнято, відповідні коригування в ІКПП не здійснені. Тобто, оскільки несвоєчасне нарахування ЄСВ спричинене виключно недосконалістю процедури виправлення допущених помилок, то застосування штрафних санкцій є протиправним, а рішення № 0002224710 від 27.06.2019 прийнято без урахування всіх обставин, що мають значення, а за встановленої відсутності дій або бездіяльності, які можливо кваліфікувати як порушення - необґрунтовано;
- за наслідком скасування відповідного рішення, яким нараховано борг або грошове зобов`язання, до ІКПП вноситься відповідний статус, тобто, передбачена процедура приведення картки платника у відповідність до ухваленого судом рішення. Чинними нормативно-правовими актами передбачений порядок безумовного коригування ІКПП у відповідність із, зокрема, судовими рішеннями, а ПК України не передбачає право контролюючого органу повторно проводити перевірку з питань своєчасного нарахування та сплати, поміж іншого, ЄСВ, відповідно, підстави для додаткового зобов`язання вносити зміни до ІКПП відсутні.
Вказані судові рішення були оскаржені відповідачем в касаційному порядку, внаслідок чого постановою Верховного Суду від 02 листопада 2023 року постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2021 року в межах залишення без змін рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 травня 2021 року у справі № 200/10963/19-а в частині задоволених позовних вимог, а також в частині здійсненого розподілу судових витрат - скасовано, а справу № 200/10963/19-а в цій частині направлено на новий апеляційний розгляд до Шостого апеляційного адміністративного суду.
При цьому, скасовуючи частково постанову суду апеляційної інстанції, Верховний Суд зазначив, що суд у порушення ст.308 КАС України не здійснив дослідження відповідних доказів і не звернув уваги на те, що в матеріалах справи відсутні відповідні звіти, крім того, що був поданий 14.01.2016, також відсутня і відповідна квитанція №2 про прийняття звіту 06.07.2016. Водночас, наявна в матеріалах справи квитанція про неприйняття звіту, поданого 20.01.2016, не містить усіх відомостей щодо причин його неприйняття, в той час, як ця квитанція може бути доказом подання позивачем відповідного звіту в межах встановленого законодавством строку. Оскільки для притягнення до відповідальності на підставі п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» істотне значення має саме факт вчасного і повного нарахування ЄСВ, а судом встановлено, що позивач у встановлений законом строк (20.01.2016) подавав розрахунок ЄСВ за грудень 2015 року, який не був прийнятий контролюючим органом, то правомірність неприйняття цього розрахунку, повнота відображення в ньому зобов`язань з ЄСВ, мали б бути ретельно перевірені судом в межах цієї справи. 
Отже, розглядаючи апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла до наступного.
Так, в обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що позивачем було порушено вимоги п. 1 та 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а саме: не у повному обсязі нараховано та утримано єдиний соціальний внесок на суму нарахованої заробітної плати за видами виплат, які включають у себе основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати у загальній сумі 35 054 360, 47 грн. На думку апелянта, якщо є порушення законодавства щодо порядку нарахування, подання звітності та сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, то відповідно контролюючий орган має право на нарахування та застосування штрафних санкцій саме на борг (недоїмку) з єдиного соціального внеску.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін та зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі.
В судовому засіданні представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав, наполягав на задоволенні апеляційної скарги, в той час, як представник позивача проти цього заперечував, просив залишити рішення суду без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Так, судом установлено і підтверджується матеріалами справи, що Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», результати якої оформлені Актом перевірки від 30.05.2019.
Під час проведення вказаної перевірки органом встановлено порушення п. 1, 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», оскільки позивачем несвоєчасно та не в повному обсязі нараховано та утримано єдиний внесок за грудень 2015 року в сумі 35    054 360, 47 грн.
Внаслідок цього, контролюючим органом надіслано позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-2 від 27.06.2019 у розмірі 35 054 360, 47 грн та рішення про застосування штрафних санкцій № 0002224710 від 27.06.2019 в сумі 17    527 180, 24 грн.
Вважаючи вказані рішення та вимогу протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з протиправності застосування до позивача штрафних санкцій з огляду на відсутність вини в його діях і відсутність жодних негативних наслідків або збитків для відповідного бюджету та держави.    
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Так, відносини щодо винесення рішень про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, регулюються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI).
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Пунктом 5 статті 7 Закону № 2464-VI передбачено, що єдиний внесок нараховується на суми, зазначені в ч.ч. 1, 2 цієї статті, незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також від того чи виплачені такі суми фактично після їх зарахування до сплати.
Платники єдиного внеску зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця.
При цьому, ст. 14 Закону № 2464-VI встановлені повноваження органів доходів і зборів, серед них визначено обов`язок здійснювати контроль за дотриманням платниками єдиного внеску вимог цього Закону.
Таким чином, нормами Закону № 2464-VI чітко встановлено, що повноваження та обов`язки щодо здійснення контролю за повнотою та своєчасністю сплати платниками єдиного внеску, стягнення з платників несплачених сум єдиного внеску та застосування до таких платників фінансових санкцій у випадках, передбачених цим Законом, надані виключно органам доходів і зборів.              
Так, порядок обчислення і сплати єдиного внеску врегульовано ст. 9 Закону №2464-VI, згідно ч.ч. 2, 3 якої обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.
Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.
Частиною 11 статті 9 Закону № 2464-VI визначено, що у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Згідно п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464-VI орган доходів і зборів застосовує до латника єдиного внеску такі штрафні санкції: за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.
Відповідно до ч. 14 ст. 25 Закону №2464-VI про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.
У відповідності до п.п. 1, 2 розд. VI, п. 1, пп. 2 п. 2 розд. VIІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. затвердженої наказом Міністерства фінансів Україні від 20.04.2015 №449, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за № 508/26953 до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.
У разі виявлення платником своєчасно не нарахованих сум єдиного внеску такі платники зобов`язані самостійно обчислити ці внески, відобразити у звітності, що подається платником до органів доходів і зборів, та сплатити їх. До такого платника застосовуються штрафні санкції у порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.
У разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції у порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.
Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.
Згідно ч. 4 ст. 25 Закону №2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.
Таким чином, у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції у порядку і розмірах, визначених законодавством.
Судом установлено, що 14.01.2016 позивачем подано звіт про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за грудень 2015 року, в якому відображено суму єдиного внеску, що підлягає сплаті - 1 501 713, 03 грн.
20.01.2016 позивачем подано інший звіт,  проте він не був прийнятий контролюючим органом, у зв`язку з наявними помилками, які було рекомендовано виправити та повторно направити такий звіт.
Як зазначає контролюючий орган у своїх поясненнях, помилка у звіті полягала в тому, що позивач намагався змінити суми нарахованої заробітної плати та нарахованих сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за звітний місяць - грудень 2015 року, в той час, як порядок та алгоритм прийняття звітів таке не допускав, тобто наведене свідчить про технічну помилку (т. 4 а.с 147-153). 
У квитанції №2 Архіву електронної звітності АС «Податковий блок» про неприйняття звіту від 20.01.2016 зазначено, що в таблиці 6 в полі «Сума єдиного внеску за звітній місяць (із заробітку/доходу) внесено суму, що більше суми в полі «Сума нарахованого заробітку/доходу у межах звітного місяця» і відрізняється від суми єдиного внеску, зазначеного у звіті від 14.01.2016 (т. 4 а.с. 180).
Відповідно п. 3 розділу V Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування № 435, якщо страхувальником не подавався Звіт за попередній звітний період (періоди), у поточному звітному місяці не допускається відображення сум нарахованого єдиного внеску застрахованим особам за попередній звітний період (періоди). У такому випадку страхувальник зобов`язаний подати Звіт за поточний звітний період та за потреби окремо за попередній період (періоди). Звіт за попередній звітний період (періоди) до 2016 року, який не подавався, подається до органу доходів і зборів за формою, що діяла з 01.05.2015. Такий Звіт подається лише один раз за один звітний період».
У зв`язку з цим, в комп`ютерній автоматизованій інформаційній системі податкового органу АС «Податковий блок» звіт від 14.01.2016 реєстраційний №1601143873 платника податку за податковим номером 40150216 є актуальним та таким, що поданий один раз за звітний період (за грудень 2015 року).
06.07.2016 позивачем завантажено виправлений звіт через Пенсійний фонд України, про підтверджується повідомленням (т. 4 а.с. 119).
З огляду на викладене, вбачається, що позивачем було здійснено всі можливі дії з метою виправлення допущеної помилки шляхом подання виправленого звіту.
Однак, з огляду на наявність відповідних прогалин у чинному законодавстві, виправлений звіт, поданий позивачем, контролюючим органом прийнято не було, відповідні коригування в інтегрованій картці платника податків здійснено також не було.
При цьому, допущена позивачем помилка під час складання та направлення звіту за грудень 2015 року не може свідчити про несплату позивачем необхідної суми єдиного соціального внеску у визначений законодавством строк та не спричинила настання жодних негативних наслідків або збитків для відповідного бюджету та держави в цілому, оскільки у інтегрованій картці платника податків була наявна наявність переплати у розмірі 124 418 124, 10 грн, що значно перевищувало суму недоїмки у розмірі 35 054 360, 47 грн.
Автоматичне списання недоїмки 15.07.2019 у розмірі 35 054 360,47 грн узгодило рахунки позивача у відповідність з бюджетом.
У даному випадку, колегія суддів звертає увагу на те, що за змістом ст. 109 ПК України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Вчинення платниками податків, їх посадовими особами та посадовими особами контролюючих органів порушень законів з питань оподаткування та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.
Отже, податкове законодавство пов`язує право податкового органу нарахувати штраф лише із фактом такого порушення за наявності вини саме платника податків.
Однак, з огляду на наявність відповідних прогалин у чинному законодавстві, виправлений звіт, поданий позивачем, контролюючим органом прийнято не було, відповідні коригування в інтегрованій картці платника податків здійснено також не було.
Слід зазначити, що сама по собі помилка у поданому позивачем звіті від 14.01.2016 не призвела до негативних наслідків та не може бути визнана порушенням у розумінні норм Закону № 2464-VI.
Так, несвоєчасне нарахування єдиного соціального внеску було спричинене виключно недосконалістю процедури виправлення допущених помилок позивачем шляхом подання відповідного виправленого звіту, тому за таких обставин підстави для нарахування штрафної санкції - відсутні.
Таким чином, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення №0002224710 від 27.06.2019.
Таким чином, рішення суду першої інстанції, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.
Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Рішення в частині відмовлених позовних вимог не оскаржується, тому в цій частині воно не переглядається.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС з великими платниками податків - залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 травня 2021 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Постанова в повному обсязі складена і підписана 18.12.2023.

Головуючий-суддя:                                                                                Л.В. Губська

Судді:                                                                                                    О.В. Карпушова

                                                                                                              Є.І. Мєзєнцев