ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2023 року	Львів	Справа № 380/51/23 пров. № А/857/8495/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді                                        Обрізко І.М., 
суддів                                                            Іщук Л.П., Шинкар Т.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2023 року, прийняте суддею Брильовським Р.М. у місті Львові у справі за позовом ОСОБА_1 до Франківського відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, Державного підприємства інформаційно-обчислювального центру Міністерства соціальної політики України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Департамент соціальної політики Ужгородської міської ради про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії,-

                                                              встановив:

ОСОБА_1 (надалі – позивач) звернувся з адміністративним позовом до Франківського відділу соціального захисту управління соціального захисту Департаменту соціальної політики Львівської міської рали (надалі – відповідач 1), Державного підприємства інформаційно-обчислювального центру Міністерства соціальної політики України (надалі – відповідач 2) про визнання протиправною бездіяльність відповідача 1 щодо невиплати державної допомоги для проживання внутрішньо переміщених осіб; зобов`язання відповідача 2 здійснити всі необхідні дії щодо нарахування державної допомоги для проживання внутрішньо переміщених осіб, починаючи з червня 2022 по листопад 2022 включно в розмірі 12 000 грн.; зобов`язання відповідача 1 здійснити всі необхідні дії щодо призначення та виплати державної допомоги для проживання внутрішньо переміщених осіб, починаючи з червня 2022 по листопад 2022 включно в розмірі 12 000 грн.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2023 відмовлено в позові.
Відмовляючи в позові, суд виходив з того, що 20.03.2022 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №332 «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам», якою затверджено Порядок надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі по тексту - Порядок №332).
Відповідач 2 неодноразово надавав рекомендації в межах своєї компетенції позивачу, зокрема, оформити допомогу на себе та на малолітню дитину за одним місцем проживання або  доручити подати заяву про виплату допомоги малолітній дитині іншою особою, у відповідності до абзацу шістнадцятого пункту 6 Порядку. 
Оскільки програмне забезпечення, яке використовується органами управління соціального захисту населення для призначення допомоги є автоматизоване та централізоване, а тому, з метою уникнення переплати, неправомірного отримання допомоги та запобігання вчиненню корупційних дій, не передбачає отримання одним одержувачем допомоги в різних органах управління соціального захисту населення.
Також суд зазначає, що не існує технічної можливості здійснити одночасну виплату допомоги позивачу у відповідача 1 та у Личаківському відділі соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради.
ОСОБА_1 не надав суду жодних доказів про виконання ним рекомендацій відповідачів щодо виплати заборгованості та продовження виплати ВПО допомоги.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що інформація, зазначена в листах виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 05.09.2022 та від 13.09.2022 про «двійника у Личаківському районі м. Львова» - є хибною, оскільки у Личаківському відділі соцзахисту (м. Львів) оформлювалась допомога ВПО лише на доньку позивача, а не на ОСОБА_1 .
Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 19 серпня 2022 № 923 «Про внесення змін до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам», у разі коли внутрішньо переміщена особа змінювала своє місце обліку та не отримала допомогу, на яку вона мала право, допомога призначається за останнім місцем обліку.
Судом першої інстанції не зроблено жодного посилання на докази, які б підтверджували технічну неможливість призначити та виплатити відповідачами позивачу допомогу як внутрішньо переміщеній особі у випадку проживання батька та дитини за різними місцями проживання.
Відповідачами також не було надано до суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували зазначену технічну неможливість призначити та виплатити ОСОБА_1 допомогу як ВПО.
Здійснюючи висновок про те, що позивач повинен стояти на обліку в одному органі управління соціального захисту населення разом із своєю малолітньою дитиною для того, щоб можна було нараховувати йому допомогу як ВПО, суд першої інстанції не обґрунтував це посилання на відповідну норму Закону, яка б передбачала обов`язок батька дитини стояти на обліку в одному і тому самому органі соцзахисту (або проживати разом з дитиною за однією адресою), щоб позивач фактично міг отримувати допомогу і на себе і на свою дитину.
Просить скасувати рішення суду та ухвалити постанову, якою задовольнити позов.
Відповідач 2 у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що позивач за період березень-травень 2022 отримував допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам в м.  Ужгороді, а допомогу для своєї малолітньої дитини за період березень - травень 2022 отримував в Личаківському районі Львівської області на банківський рахунок позивача, отже одержувачем допомоги є лише позивач.
У червні 2022 при перевірці позивача на наявність подвійної реєстрації заяв на призначення допомоги, Ужгородська міська рада припинила нарахування позивачу допомоги з червня 2022, у зв`язку з інформацією про «двійника» у Личаківському районі Львівської області, про що позивача було повідомлено листом від 05.09.2022 № 167/03-23.
Враховуючи, що в особовій справі позивача та його малолітньої дитини зазначено однакові ПІБ, РНОКПП та розрахунковий рахунок одержувача допомоги, програмне забезпечення, яке використовується органами управління соціального захисту населення, не дозволяє провести нарахування та виплату допомоги за двома різними фактичними місцями проживання.
Звертає увагу на те, що листом від 27.10.2022 відповідач 1 рекомендував позивачу оформити допомогу на позивача та на дитину за одним місцем проживання, оскільки допомога призначається за фактичним місцем проживання (міститься в матеріалах справи).
Крім цього, відповідачем 2 повідомлено, що заяву про виплату допомоги малолітній дитині може бути подано іншою особою, у відповідності до абзацу шістнадцятого пункту 6 Порядку надання допомоги на проживання особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 № 332.
Крім цього, законодавством не передбачено одночасного отримання допомоги одним одержувачем в двох різних фактичних місцях проживання.
Як зазначено у відзиві на позовну заяву, з листопада 2022 виплата допомоги здійснюється за допомогою Єдиної інформаційної системи соціальної сфери (далі - ЄІССС).
Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду – без змін.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 є  внутрішньо переміщена особа з м. Херсон.
Позивач оформив у м. Львові (Личаківському відділі соціальною захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики населення Львівської міської ради) допомогу ВПО для його доньки - ОСОБА_2 в розмірі 3000 грн щомісяця. 
У серпні 2022 ОСОБА_1 отримав у Франківського відділу соціального захисту управління соціального захисту Департаменту соціальної політики Львівської міської рали довідку ВПО № 1330-7001441828 і оформив допомогу ВПО за своїм місцем проживання - АДРЕСА_1 .
З часу отримання довідки ВПО №1330-7001441828 та по день звернення до суду позивач жодного разу не отримував фінансової допомоги від держави для ВПО, яка повинна була надходити в розмірі 2000 грн. щомісяця.
Гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб встановлені     Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 №1706-VII (надалі - Закон №1706-VII).
Відповідно до ст. 1 Закону №1706-VII  внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
Статтею 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» встановлено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.
За дорученням Міністерства соціальної політики України, наданого листом від 11.05.2022 № 4523/0/2-22, для запобігання неправомірного або подвійного отримання внутрішньо переміщеною особою допомоги, 16.05.2022 відповідачем 2 розроблено програмне забезпечення пошуку подвійної реєстрації заяв для призначення допомоги.
У випадку знаходження в базі даних заяв подвійної реєстрації звернень, структурним підрозділам управління соціального захисту вішається список «двійників». У разі, якщо інформація про знайдену подвійну реєстрацію не перевірена, особовий рахунок заявника повертається на доопрацювання на попередні технологічні етапи з метою перевірки достовірності про наявність «двійника».
Під час призначення допомоги, затвердження виплатних даних та при нарахуванні Допомоги, виконується пошук подвійної реєстрації заяв для призначення допомоги за РНОКПП заявника.
Таким чином, у червні 2022 при перевірці позивача на наявність подвійної реєстрації заяв на призначення допомоги, Ужгородська міська рада припинила нарахування допомоги з червня 2022, у зв`язку з інформацією про «двійника» у Личаківському районі Львівської області, про що ОСОБА_1 було повідомлено листом від 05.09.2022 № 167/03-23.
В  особовій справі позивача та його малолітньої дитини зазначено однакові ПІБ, РНОКПП та розрахунковий рахунок одержувача допомоги.
Програмне забезпечення, яке використовується органами управління соціального захисту населення, не дозволяє провести нарахування та виплату допомоги за двома різними фактичними місцями проживання.
Таким чином, для того, щоб у органу управління соціального захисту населення була технічна можливість призначити та виплатити позивачу допомогу як внутрішньо переміщеній особі, так і законному представнику малолітньої дитини, позивач повинен стояти на обліку в одному органі управління соціального захисту населення разом із своєю малолітньою дитиною.
20.03.2022 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №332 «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам», якою затверджено Порядок надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі по тексту - Порядок №332).
Відповідно до пункту 1 Порядку №332 цей Порядок визначає механізм надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі - допомога).
Пунктом 2 Порядку №332 передбачено, що допомога надається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя, а також території адміністративно-територіальної одиниці, де проводяться бойові дії та що визначена в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми є Підтримка, затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 № 204.
Відповідно до п. 2 Порядку №332 допомога надається щомісячно з місяця звернення на період введення воєнного стану та одного місяця після його припинення чи скасування на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у таких розмірах:
для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень;
для інших осіб - 2000 гривень.
Допомога виплачується за повний місяць незалежно від дати звернення за її наданням та дати припинення чи скасування воєнного стану.
Допомога внутрішньо переміщеним особам, які звернулися за її наданням до 14 квітня 2022, надається починаючи з березня 2022.
Як вже зазначалося судом вище, 26.10.2022 відповідачем 1 прийнято рішення про призначення допомоги переміщеним особам на проживання ОСОБА_1 на період з 01.06.2022 по 31.12.2022 у розмірі 2000,00 грн щомісячно.
Позивач отримує аналогічну допомогу на дитину, ОСОБА_2 у Личаківському відділі соціального захисту. При оформленні допомоги ОСОБА_1 вказав свої банківські реквізити згідно свого ідентифікаційного коду.
При зарахуванні коштів Інформаційно-обчислювальним центром України центральному рівні проводиться звірка на двійників за основними персональними даними (прізвищем, ім`ям, по батькові та ідентифікаційним номером) та один з ідентичних записів  при зарахуванні коштів видаляється.
У зв`язку з цим нараховані кошти з червня по жовтень 2022 не виплачені в розмірі 10 000,00 грн. в системі АSОРD.
Нарахування, виплата і фінансування допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам з 01.11.2022 здійснюється на центральному рівні за допомогою Єдиної інформаційної системи соціальної сфери (ЄІССС) без участі районних відділів соціального захисту.
Під час завантаження особових справ з системи АSОРD  в нову систему ЄІССС особова справа ОСОБА_1 не замігрувалась по причині наявності ідентифікаційного коду заявника в іншому районі. При ручному внесенні програма створює запит на  передачу електронної справи у Франківський відділ соціального захисту. Оскільки діюча довідка в Франківському районі тільки на ОСОБА_3 без доньки, то при передачі справи програма ЄІССС здійснить новий розрахунок лише на позивача, знявши виплату з доньки в розмірі 3000,00 грн.
У зв`язку із зазначеним, листом від 27.10.2022 №260309-9192 відповідач 1 рекомендував позивачу оформити допомогу на позивача та на дитину за одним місцем проживання, оскільки допомога призначається за фактичним місцем проживання.
Таким чином, суд першої інстанції вірно зазначив про те, що оскільки програмне забезпечення, яке використовується органами управління соціального захисту населення для призначення допомоги є автоматизоване та централізоване, а тому, з метою уникнення переплати, неправомірного отримання допомоги та запобігання вчиненню корупційних дій, не передбачає отримання одним одержувачем допомоги в різних органах управління соціального захисту населення.
Крім того, апеляційний суд бере до уваги твердження відповідача 1 про те,  що не існує технічної можливості здійснити одночасну виплату допомоги позивачу у Франківському відділі соціального захисту управління соціального захисту Департаменту соціальної політики Львівської міської ради та у Личаківському відділі соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради.
          Відтак, враховуючи наведене вище, вірним є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.
Апеляційний суд при прийнятті даного рішення також застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява №303-A, п. 29).
На підставі приписів частин 1 та 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 несплачений при зверненні до апеляційного суду судовий збір, сплата якого була відстрочена до прийняття рішення у справі ухвалою від 03 липня 2023.
Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-            
                                          
                                                           постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2023 року у справі № 380/51/23 -  без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Держави до спеціального фонду Державного бюджету України (отримувач коштів - ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA908999980313111256000026001; код класифікації доходів бюджету - 22030106) 1610 (одну тисячу шістсот десять) грн 40 коп судового збору за подання апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	І. М. Обрізко 	
судді	 	Л. П. Іщук 	
 	 	Т. І. Шинкар