ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2023 року 
м.Черкаси   

Справа №  704/265/23		
Провадження № 22-ц/821/1650/23		
категорія: на ухвалу  	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого – Василенко Л.І.,
суддів: Бородійчука В.Г., Карпенко О.В.,

учасники справи:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Легедзене»,
відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Імпульс Плюс», ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника  Товариства з обмеженою відповідальністю « Агрофірма «Легедзене» - адвоката Синєгуба Романа Петровича на ухвалу Тальнівського районного суду Черкаської області від 29 серпня 2023 року у справі за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю  «Агрофірма «Легедзене» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство « Імпульс Плюс»,  ОСОБА_1 про розірвання договору оренди землі , 

в с т а н о в и в :

20 березня 2023 року позивач ТОВ «Агрофірма «Легедзене» звернувся до суду із вищевказаним позовом.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 18.09.2006 між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма «Легедзене» укладено договір оренди землі № б/н терміном на 49 років, який зареєстрований у Тальнівському відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах».
Відповідно до умов даного договору орендодавець за використання земельної ділянки за період 2006-2055 роки отримав орендну плату у розмірі 24 000 грн, що підтверджується видатковим касовим ордером № 367 від 18.09.2006.
21.04.2020 Тальнівським районним судом Черкаської області було відкрито провадження у справі № 704/270/20 під час якого позивачу стало відомо про укладення договору оренди землі між ОСОБА_1 та ТОВ «ВП «Імпульс Плюс», в період строку дії договору оренди № б/н від 18.09.2006.
Позивач вказує, що відповідачі порушують право орендаря щодо оренди земельної ділянки згідно договору оренди № б/н від 18.09.2006.
З урахуванням вищевикладеного, позивач просив суд розірвати договір оренди землі № 97 від 10.06.2014, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «ВП «Імпульс Плюс»; скасувати запис про інше речове право на нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна – індексний номер: 9063452 від 17.03.2015, який здійснено на підставі укладеного договору оренди землі між ТОВ «ВП «Імпульс Плюс» та ОСОБА_2 , щодо земельної ділянки з кадастровим номером 7124085400:01:001:0839.
28 серпня 2023 року представник ТОВ «ВП «Імпульс Плюс» - адвокат Єсик В.О. подав до суду клопотання про зупинення провадження у справі, яке мотивовано тим, що предметом розгляду даної справи є розірвання договору оренди земельної ділянки кадастровий номер 7124085400:01:000:0839, який укладено між відповідачами. У провадженні Тальнівського районного суду м. Черкаси перебуває справа № 704/270/20 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Агрофірма «Легедзене» про розірвання договору оренди, який укладено між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма» Легедзене», щодо земельної ділянки з кадастровим номером 7124085400:01:001:0839. Справа перебуває на стадії розгляду по суті.
Вказує, що подальший розгляд справи № 704/265/23 об`єктивно неможливий до закінчення вирішення справи № 704/270/20. В разі задоволення вимог у справі № 704/270/20, у даній справі у позивача будуть відсутні підстави посилатись на порушення його прав.
Ухвалою Тальнівського районного суду Черкаської області від 29 серпня 2023 року клопотання про витребування доказів задоволено частково. 
Витребувано в ТОВ «ВП «Імпульс Плюс» належним чином завірену копію договору оренди землі № 97 від 10.06.2014, який був укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «ВП «Імпульс Плюс», який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно номер запису: 9063452.
В іншій частині клопотання залишено без задоволення.
Клопотання про зупинення провадження задоволено. 
Провадження по справі за позовом ТОВ «Агрофірма «Легедзене» до ТОВ «ВП «Імпульс Плюс» та ОСОБА_1 про розірвання договору оренди землі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням в цивільній справі № 704/270/20 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Агрофірма «Легедзене» про розірвання договору оренди землі.
Зазначено, що ухвала в частині зупинення провадження у справі підлягає апеляційному оскарженню.
Мотивація ухвали в частині зупинення провадження у справі зводиться до того, що в провадженні Тальнівського районного суду Черкаської області знаходиться цивільна справа № 704/270/20 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Агрофірма «Легедзене» про розірвання договору оренди землі, тому суд дійшов висновку, що без вирішення справи № 704/270/20 подальший розгляд даної справи неможливий, а тому провадження у справі необхідно зупинити до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 704/270/20.
В апеляційній скарзі, поданій 12 вересня 2023 року через засоби поштового зв`язку, представник ТОВ «Агрофірма «Легедзене» - адвокат Синєгуб Р.П., вважаючи що підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду в частині зупинення провадження є недоведеність обстави, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, просив скасувати ухвалу Тальнівського районного суду Черкаської області від 29.08.2023 в цій частині і справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Мотивація скарги зводиться до того, що дійсно предметом спору у справах № 704/270/20 та № 704/265/23 є земельна ділянка з кадастровим номером 7124085400:01:001:0839 площею 2,2041 га, та спільні учасники справи. 
Вказує, що позивач, який є стороною у двох провадженнях опинився в умовах коли через зупинення провадження № 704/265/23 не може в рівноцінних умовах здійснювати захист порушених прав.
Звертає увагу суду, що 18.09.2006 ОСОБА_1 уклала договір оренди землі з ТОВ «Агрофірма «Легедзене» терміном на 49 років, який зареєстровано у Тальнівському відділі ЧРФ ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах». З часу укладення договору оренди № б/н від 18.09.2006 по даний час земельна ділянка перебувала у користуванні позивача. Однак, не зважаючи на це 10.06.2014 між ОСОБА_1 та ТОВ «ВП «Імпульс Плюс» був укладений договір оренди землі № 97 та скасуванням запису про інше речове право на нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєтрі прав власності на нерухомого майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо земельної ділянки з кадастровим номером 7124085400:01:001:0839, що призвело до порушення прав позивача.
З метою відновлення порушених прав позивач звернувся до суду із даним позовом.
На думку скаржника, оскаржувана ухвала ставить позивача ТОВ «Агрофірма «Легедзене» в нерівне процесуальне становище.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо, зокрема, зупинення провадження у справі.
Згідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
У відповідності до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах, зокрема, 14 частини 1 статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Переглянувши матеріали справи за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків. 
Згідно з ч. ч. 1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що ухвала суду в оскаржуваній частині, яка у відповідності до ст. 258 ЦПК України є видом судових рішень, не відповідає приведеним вимогам закону.
Зупиняючи провадження у даній справі, суд першої інстанції виходив із того, що без вирішення справи № 704/270/20 подальший розгляд даної справи неможливий.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).
Відповідно до положень п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.
Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.
З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.
Визначаючи наявність підстав, передбачених п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що ця норма застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.
Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 33 постанови «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року № 2, визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.
Відповідно до висновків, зазначених у постанові Верховного Суду України № 6-1957цс16 від 01 лютого 2017 року, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд повинен враховувати, що зупинення провадження у цивільній справі з мотивів наявності іншої справи, може мати місце тільки в тому разі, коли лише в тій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав вимог у даній справі чи умов, від яких залежить можливість її розгляду, і з`ясувати, чи дійсно від наслідків розгляду зазначеної цивільної справи залежить прийняття рішення у цій цивільній справі.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 357/10397/19 (провадження № 61-5752сво21) вказано, що: «метою зупинення провадження у справі згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України є виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення. З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи. Отже, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи. Разом із тим, необхідно враховувати, що відповідно до пункту 6 частини першої статі і 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Отже, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.
Як вбачається з матеріалів справи 20 березня 2023 року ТОВ «Агрофірма «Легедзене» звернулось до суду з позовом до ТОВ «Виробниче підприємство «Імпульс Плюс»,  ОСОБА_1  про розірвання договору оренди землі№ 97 від 10.06.2014, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «ВП «Імпульс Плюс» та скасування записів про інше речове право на нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна – індексний номер: 9063452 від 17.03.2015, який здійснено на підставі укладеного між ТОВ «ВП «Імпульс Плюс» та ОСОБА_2 договору оренди землі, щодо земельної ділянки з кадастровим номером 7124085400:01:001:0839.
Отже предметом даного спору (матеріально-правовою вимогою) є розірвання спірного договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 7124085400:01:001:0839, укладеного 10.06.2014 між відповідачами ТОВ «ВП «Імпульс Плюс» та ОСОБА_1 . 
Предметом спору у справі № 704/270/20 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Агрофірма «Легедзене» про розірвання договору оренди землі є розірвання договору оренди землі укладеного 18.09.2006 між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма «Легедзене».
Водночас в обох спірних договорах орендодавцем являється ОСОБА_1 . 
Об`єктом оренди даних договорів є належна ОСОБА_1 земельна ділянка (з зазначенням кадастрового номеру 7124085400:01:001:0839 в договорі від 10.06.2014).
Проте орендарі є різними, тобто сторони спірних договорів є різними.
Таким чином предмети спору (договори оренди), сторони даних договорів, як і підстави їх розірвання у наведених справах є різними.
Укладання, зміна і розірвання договорів регламентується законодавством.
Так відповідно до ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Зокрема, ст. 651 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Припинення договору оренди землі шляхом його розірвання регламентовано і ст. 32 Закону України «Про оренду землі».
Відповідно до ч. 1 приведеної статті на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
Отже, враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що між справами №704/265/23 та № 704/270/20 не існує матеріально-правового зв`язку, а саме факти, встановлені в одній справі, не будуть мати преюдиційне значення для іншої справи. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про зупинення провадження у даній справі, оскільки ухвалення судового рішення у справі  № 704/270/20 не впливає на розгляд по суті даної справи.
Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
З огляду на викладене та відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України апеляційна скарга підлягає до задоволення, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381 – 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Легедзене» – адвоката Синєгуба Романа Петровича – задовольнити.
Ухвалу Тальнівського районного суду Черкаської області від 29 серпня 2023 року в частині зупинення провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Легедзене» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Імпульс Плюс», ОСОБА_1 про розірвання договору оренди землі – скасувати.
Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в  касаційному порядку не підлягає.
Текст постанови складено 25 жовтня 2023 року.

Головуючий Л.І. Василенко 

Судді: В.Г. Бородійчук

О.В. Карпенко