ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2395/23 Справа № 243/3891/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сидоренко І. О. Суддя у 2-й інстанції - Стародуб О. Г.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

20 грудня 2023 року                                                                м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Стародуб О.Г., при секретарі Кулініч Ю.А., за участю захисника Рясного В.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 та захисника Морозова В.Ю. на постанову судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 19 вересня 2023 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , 

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та призначене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік,-

ВСТАНОВИВ:
Згідно постанови, 05 серпня 2023 року об 00 год. 10 хв. у м. Слов`янськ Донецької області по вул. Сользаводській біля буд. 2 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом – автомобілем ВАЗ-2106, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини). Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, та тим самим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке встановлена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та його захисник просять поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді, скасувати постанову та ухвалити нову про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Вважають, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин, оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем та не має постійного місця дислокації, а тому був необізнаний про дату слухання справи та не отримував копії постанови судді. В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що з інкримінованим йому правопорушенням він не згоден, свою вину не визнає та вважає, що адміністративний матеріал складений відносно нього не відповідає вимогам законодавства, порушує його право на повний, об`єктивний та неупереджений розгляд справи. Звертає увагу, що у якості свідків були залучені працівники поліції. Зазначає, що письмові пояснення свідків не повинні братися до уваги, оскільки надані не під присягою. Вважає, що в протоколі містяться порушення та процедура огляду не проводилась, хоча він був необізнаний в процедурі проходження огляду на стан сп`яніння. Звертає увагу, що працівники поліції грубо порушили його права та відмовили йому у проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння у лікарняному закладі. Звертає увагу, що в матеріалах справи відсутній повний відеозапис з нагрудних камер працівників поліції щодо події, яка сталася, а в протоколі не зазначені дані (модель, серія, номер) засобу відеофіксації. Вказує, що в матеріалах справи відсутні відеодокази наявності у нього ознак алкогольного сп`яніння, його поведінка була адекватна та така, що відповідає обстановці. Судом проігноровано те, що поліцейські під час складання протоколу не роз`яснювали йому його права та порядок проходження освідчення на стан алкогольного сп`яніння. Наголошує, що його не було відсторонено від керування транспортним засобом.
До початку апеляційного розгляду справи до суду надійшла заява особи що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та захисника Морозова про відмову від апеляційної скарги.
Перевіривши матеріали справи, вважаю, що заява не підлягає задоволенню, оскільки нормами КУпАП не визначений порядок вирішення питання про відмову від апеляційної скарги, тому приходжу до висновку про можливість розглянути справу по суті.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та його захисником заявлено клопотання про зупинення провадження у справі з підстав проходження ОСОБА_1 військової служби у лавах Збройних Сил України. 
Перевіривши доводи на обґрунтування клопотання про зупинення провадження, вважаю, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Відповідно до вимог ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Як зазначено законодавцем в ч.1 ст.2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. При цьому, статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.
Відповідно до положень ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
При розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. У разі ухилення від явки на виклик органу внутрішніх справ або судді районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду цю особу може бути органом внутрішніх справ (Національною поліцією) піддано приводу.
Законами України може бути передбачено й інші випадки, коли явка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в орган (до посадової особи), який вирішує справу, є обов`язковою.
Так, з огляду на положення ст. 268 КУпАП, під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Частиною 2 ст. 268 КУпАП визначено, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, не є обов`язковою.
Крім того, апеляційний суд враховує, що апеляційна скарга подана і захисником Шестюка Д.В., а тому, процесуальних порушень, зокрема порушення права на захист та права на доступ до правосуддя, апеляційний суд не вбачає.
Враховуючи, що інтереси ОСОБА_1 в апеляційному суді представляють захисники Морозов В.Ю. та Рясний В.Д., приходжу до висновку, що в даному випадку справу можливо розглянути за відсутності ОСОБА_1 , без порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема, права на захист та доступ до правосуддя.
Перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що суддя першої інстанції правильно дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
Відповідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Вказаних вимог чинного законодавства ОСОБА_1 не виконав, що й призвело до вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 підтверджується наступними доказами.
Протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 021897 від 05 серпня 2023 року, згідно якого 05 серпня 2023 року об 00 год. 10 хв. у м. Слов`янськ Донецької області по вул. Сользаводській біля буд. 2 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом – автомобілем ВАЗ-2106 з державним номерним знаком НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини). Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку та продуву алкотестеру Драгер відмовився, у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.
Письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , згідно з якими 05 серпня 2023 року їх було запрошено співробітниками поліції у якості свідків для проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом – автомобілем ВАЗ з державним номерним знаком НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння. В присутності свідків ОСОБА_1 запропоновано пройти медичний огляд на стан сп`яніння та продути алкотестер Драгер, на що останній відповів відмовою. У ОСОБА_1 були наявні такі ознаки алкогольного сп`яніння, як запах алкоголю з ротової порожнини.
Відеозаписом до протоколу, на якому зафіксовано факт підтвердження ОСОБА_1 факту керування транспортним засобом ВАЗ 2106, факт підтвердження ОСОБА_1 вживання алкоголю та факт відмови ОСОБА_1 в присутності двох свідків від проходження медичного огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестера Драгер та в медичному закладі, а також факт роз`яснення ОСОБА_1 працівниками поліції наслідків такої відмови.
Проаналізувавши докази по справі, вважаю, що в діях ОСОБА_1 міститься склад правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, оскільки він відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року (далі – Порядок), та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 (далі – Інструкція).
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. 
Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Згідно п.1 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, за наявності  ознак, передбачених п.3 розділу 1 цієї Інструкції (ознаки алкогольного сп`яніння), поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. 
Відповідно до п.7 розділу 1 Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП. 
Зазначена Інструкція покроково встановлює дії працівників поліції в разі підозри про перебування водія у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів.
Аналіз статей 130 та 266 КУпАП в їх взаємозв`язку свідчить про те, що відповідальність за відмову від проходження огляду настає у випадку відмови від любого запропонованого (в разі підстав) огляду, а недійсним є безпосередньо огляд, проведений з порушенням його порядку проведення. 
Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, вважаю що вимоги інструкції жодним чином не порушені та дії працівників поліції жодним чином не суперечать вимогам вищевказаної Інструкції, яка передбачає порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Апеляційний суд зазначає, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`янінням у встановленому законом порядку.
В розумінні ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є не доказом, а джерелом доказів, тобто фактичних даних, наоснові яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, в розумінні, є доказом у справі про адміністративне правопорушення. З огляду на справу, що розглядається, у протоколі містяться фактичні дані про час та місце вчинення правопорушення, особу правопорушника, про застосування технічних засобів для виявлення правопорушення. Тому протокол про адміністративне правопорушення є допустимим та належним джерелом доказів. А висновок про наявність складу правопорушення в діях особи відносно якої складено протокол, дійсно є уявленням особи, що склала протокол, про наявність правопорушення, яке в суді повинно бути підтверджено відповідними доказами.
Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, в тому числі і самому протоколу про адміністративне правопорушення, здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності. 
Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19.
В обґрунтування оскарженої постанови, суд першої інстанції поклав не лише протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 , а в сукупності з іншими доказами у справі, надав їм належну та повну оцінку, що не суперечить висновкам Верховного Суду, викладених у постанові від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а (провадження №К/9901/21241/18).
Протокол про адміністративне правопорушення у справі складений з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, а викладені в ньому відомості відповідають фактичним обставинам справи, які були встановлені належними, допустимими та достатніми доказами, тому підстави для визнання протоколу недопустимим доказом у суду відсутні. 
З огляду на вищезазначене, суд не приймає до уваги доводи апелянтів стосовно того, що обставини, викладені у протоколі, не підтверджуються сукупністю доказів.
Щодо доводів апелянта про неповноту відеозапису, то апеляційний суд зазначає, що для вирішення справи важливими є лише ті фактичні дані, зафіксовані за допомогою відеокамери поліцейського, які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення, або про протилежне. На відеозапису відображено, що ОСОБА_1 у присутності двох свідків підтвердив факт керування автомобілем та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння
Тобто вказаний відеозапис надає можливість об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.
Доводи апеляційної скарги про не роз`яснення ОСОБА_1 прав, передбачених ст. 268 КУпАП, спростовуються протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 021897 від 05 серпня 2023 року, який ОСОБА_1 власноруч підписав та в поясненнях зазначив, що керував автомобілем після вживання пива, відмовляється від проходження медичного огляду на стан сп`яніння.
Щодо доводів апеляційної скарги про неможливість взяття до уваги письмових пояснень свідків, оскільки вони не надали свої свідчення під присягою, апеляційний суд зазначає, що письмові пояснення свідків та факт відмови ОСОБА_1 у присутності цих свідків, який зафіксований на відеозаписі, узгоджуються між собою, а тому у суду не виникає сумнівів щодо їх правдивості. Крім того, відсутні ймовірні причини обмови правопорушника з боку свідків у своїх поясненнях.
Згідно ч. 1 ст. 272 КУпАП як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі, тобто виклик в судове засідання свідків є правом суду, а не обов`язком.
Посилання на те, що залучені свідки є працівниками поліції, також не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються матеріалами справи. 
Відповідно до положень п. 7 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі,  якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху.
Враховуючи, що на території Донецької області комендантська година починається о 21:00 год. та закінчується о 05:00 год. наступного дня та з огляду на час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 - 00 год. 10 хв., доводи апеляційної скарги про незаконність зупинки транспортного засобу працівниками поліції не заслуговують на увагу. 
Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування автомобілем, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки відсутність у матеріалах справи доказів відсторонення від керування транспортним засобом не впливає на обсяг вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, і не є підставою для скасування оскаржуваного рішення судді.
Таким чином, переконливих доводів, які б вказували на істотні порушення, які могли б вплинути на правильність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які б спростовували висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд не вбачає.
Вид і розмір адміністративного стягнення суддею визначені відповідно до вимог ст. 33 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 та захиснику Морозову В.Ю. строк на апеляційне оскарження постанови судді.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  та захисника Морозова  В.Ю.    залишити без задоволення.
Постанову судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 19 вересня 2023 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя