УХВАЛА
 
11 грудня 2023 року
м. Київ
 
справа № 627/895/22
провадження № 61-17471ск23
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Фільової Наталії Дмитрівни на рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 21 червня 2023 року та на постанову Харківського апеляційного суду 
від 01 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Качалівське» про визнання договору оренди землі недійсним та припинення права користування земельною ділянкою,
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Качалівське» (далі - СТОВ «Качалівське»), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд: зобов`язати СТОВ «Качалівське» усунути перешкоди 
в користуванні належною ОСОБА_1 земельною ділянкою, кадастровий номер 6323581700:04:001:0118, площею 3,170 га, шляхом повернення власнику земельної ділянки в належному стані.
 
Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 21 червня 
2023 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду 
від 01 листопада 2023 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до СТОВ «Качалівське» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.
 
06 грудня 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Фільова Н. Д. засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 21 червня 
2023 року та на постанову Харківського апеляційного суду від 01 листопада 
2023 року (надійшла до суду 08 грудня 2023 року), у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове про задоволення позовних вимог.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, 
є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного 
у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції 
в оскаржуваному судовому рішенні; 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Фільової Н. Д. не відповідає зазначеним вище вимогам закону. 
Так, у касаційній скарзі представник заявника узагальнено посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.
За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи. 
Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Фільової Наталії Дмитрівни на рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 21 червня 2023 року та на постанову Харківського апеляційного суду 
від 01 листопада 2023 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                  Г. В. Коломієць