П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

19 грудня 2023 р.	м. Одеса	Справа № 400/3268/22	

 	Головуючий в 1 інстанції: Устинов І.А.                           Дата і місце ухвалення: 31.08.2023р., м. Миколаїв                                                                       	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі:
головуючого  –   Ступакової І.Г.
суддів             –    Бітова А.І.
–          Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якому просив суд: 
-          визнати протиправними та скасувати рішення №143150005062 від 04.11.2019р., дії та бездіяльність відповідача стосовно не врахування обов`язкових масових перерахунків пенсії, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при розрахунку пенсії позивачу;
-          зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області усунутись від порушення права ОСОБА_1 на пенсію в розмірі відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та здійснити розрахунок та виплату щомісячної пенсії позивача з 28.09.2018р. з урахуванням автоматичних масових перерахунків відповідно до ч.2 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з компенсацією втрати частини доходів, за вирахуванням виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 13.05.2019р. по справі №400/1042/19 зобов`язано Інгульське об`єднане управління ПФУ м.Миколаєва призначити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком починаючи з 28.09.2018р. в розмірі, не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність. На виконання зазначеного судового рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області своїм рішенням №143150005062 від 04.11.2019р. поновило виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з 28.09.2018р., розрахувало щомісячну пенсійну виплату в твердому розмірі 2897,34 грн., визначеному на дату припинення виплати пенсії, без проведення автоматичних масових перерахунків, відповідно до ч.2 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та без нарахування компенсації втрати частини доходів. 
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, не повне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення від 31.08.2023р. з ухваленням по справі нового судового рішення – про задоволення його позову.
В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору суд першої інстанції не надав належної правової оцінки доводам  позивача про наявність у ГУ ПФУ в Миколаївській області обов`язку виконати розрахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням обов`язкових масових перерахунків пенсії відповідно до ч.2 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Порядку проведення перерахунку пенсій відповідно до ч.2 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою КМУ від 20.02.2019р. №124. Від виконання такого обов`язку територіальний орган ПФУ самоусунувся. Судом не враховано, що незалежно від того, на яких умовах призначена пенсія особі, остання має гарантоване державою законне право і сподівання на збільшення  розміру мінімальної пенсії  за віком у разі збільшення прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
Також, апелянт посилається на те, що його право на отримання з 28.09.2018р. пенсії встановлено судовим рішенням від 13.05.2019р. Виплата пенсії з 04.11.2019р. здійснюється з порушенням строків, із затримкою стосовно кожного місяця. А відтак, ОСОБА_1 має право на отримання компенсації втрати частини  доходів у зв`язку  з порушенням строків виплати пенсії відповідно до Закону України «Про компенсацію громадян втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати». 
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, якому була призначена пенсія за віком.
З 13.10.2015р. позивач виїхав з України до Ізраїлю на постійне місце проживання. Виплату пенсії ОСОБА_1  припинено. 
06.02.2019р. позивач через представника звернувся до відповідача із заявою про поновлення йому виплати пенсії. 
Листом від 11.02.2019р. №2953/02 територіальним органом ПФУ відмовлено ОСОБА_1 у поновленні виплати пенсії.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 13.05.2019р. по справі №400/1042/19 визнано протиправним та скасовано рішення Інгульського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області, викладене у листі від 11.02.2019р. №2953/02, та зобов`язано відповідача призначити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком, починаючи з 28.09.2018р., у розмірі, не меншому за прожитковий мінімум  для осіб, які втратили працездатність.
На виконання зазначеного судового рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області здійснило перерахунок пенсії позивача.
Як слідує зі змісту наявного в матеріалах справи рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області №143150005062 від 04.11.2019р. страховий стаж ОСОБА_1 , обчислений протягом вересня 1965 року – серпня 2012 року, складає 42 роки 03 місяців 11 днів. 
Коефіцієнт страхового стажу, обчислений відповідно до ст.25 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», складає 0,42250 (42 роки х 12 місяців + 3 міс.) х 1% : (12 міс. х 100%).
Для розрахунку розміру пенсії за віком враховано заробітну плату протягом січня 1985 - грудня 1989  року та вересня 2000 - серпня 2010 років відповідно до вимог ст.40 Закону №1058-IV. Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати складає 1,77443; середньомісячний заробіток - 6679,66 грн. (3764,40 грн. (показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки) х 1,77443).
Розмір пенсійної виплати складає 2897,34 грн., з яких: 2822,16 грн. основний розмір пенсії, обчислений від страхового стажу та заробітної плати відповідно до ст.27 Закону №1058-IV (6679,66 грн. х 0,42250); 75,18 грн. доплата за понаднормовий стаж - 7 років (1074,00 грн. (мінімальний розмір пенсії працюючої особи) х 7%) відповідно до абз.2 ч.1 ст.28 Закону №1058-IV.
В графі «особливості» рішення №143150005062 від 04.11.2019р. зазначено, що пенсія призначена за рішенням суду у твердому розмірі та масовим перерахункам не підлягає.
Вважаючи протиправним вказане рішення, дії та бездіяльність ГУ ПФУ в Миколаївській області стосовно не врахування обов`язкових масових перерахунків пенсії, відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», при розрахунку пенсії ОСОБА_1 , останній звернувся з даним позовом до суду.
Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку, що у відповідача відсутні підстави для здійснення розрахунку та виплати щомісячної пенсії позивача з 28.09.2018р. з урахуванням автоматичних масових перерахунків відповідно до ч.2 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV).
За приписами статті 1 Закону №1058-ІV:
- мінімальна пенсія - державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом;
- пенсійні виплати - грошові виплати в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, що здійснюються у вигляді пенсії, довічної пенсії або одноразової виплати;
- пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Відповідно до ст.7 Закону №1058-ІV принципами загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, поряд з іншими, є рівноправність застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат, державна гарантія реалізації застрахованими особами своїх прав, передбачених цим Законом, відповідальність суб`єктів системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування за порушення норм цього Закону, а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов`язків.
Відповідно до ч.2 ст.49 Закону №1058-IV поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.
Згідно ч.2 ст.46 Закону №1058-IV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.
Приписами ст.42 Закону №1058-ІV встановлено, що для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
Розмір, дата та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.
З 1 січня 2016 року у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а також у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму/мінімальної заробітної плати. Пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність/мінімальної заробітної плати, визначених законом на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності.
З аналізу наведених правових норм вбачається, що для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, та у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а також у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 Закону №1058-ІV, при цьому, перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму/мінімальної заробітної плати.
Частиною першою статті 43 Закону №1058-ІV встановлено, що перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Згідно із частиною четвертою статті 45 Закону №1058-ІV перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки:
1) у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа;
2) у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.
Як вже зазначалося колегією суддів, на виконання судового рішення по справі №400/1042/19 пенсійним органом було прийнято рішення №143150005062 від 04.11.2019р., яким поновлено виплату позивачу пенсії з 28.09.2018р. у сумі 2897,34 грн.
У графі «Особливості» оскаржуваного рішення зазначено: «Не підлягає МП, признач.за ріш.суду в тверд.розм.».
Разом з тим, зі змісту рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 травня 2019 року по справі №400/1042/19 вбачається, що воно не містить жодних застережень щодо встановлення твердого розміру пенсійної виплати позивачеві та щодо того, що пенсія позивача не підлягає масовим перерахункам.
З аналізу вищенаведених обставин та їх правового регулювання колегія суддів доходить висновку, що при поновленні позивачеві пенсії відповідачем безпідставно встановлено особливість - «Не підлягає МП, признач.за ріш.суду в тверд.розм.», що призвело до порушення права позивача на підвищення розміру його пенсії відповідно до ст.42 Закону №1058-ІV.
Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б надавали право Пенсійному фонду встановлювати особливості виконання рішення суду в наведений спосіб.
Виконання вимог закону, в тому числі, щодо проведення підвищення та перерахунку пенсій, є обов`язком відповідача.
Твердження відповідача, наведене у відзиві про те, що будь-які зобов`язання щодо проведення перерахунків пенсійної виплати на органи Пенсійного фонду судом не покладалося, є необґрунтованими і такими, що суперечать Конституції України та Закону №1058-IV, оскільки відповідач зобов`язаний проводити автоматичні перерахунки пенсії, які передбачені вказаним Законом.
Позивач отримав право на поновлення пенсії за віком і відповідач зобов`язаний це право реалізовувати шляхом проведення подальших перерахунків, незалежно від того, призначена пенсія добровільно чи за рішенням суду.
Відтак, дії відповідача щодо поновлення та виплати ОСОБА_1 пенсії за віком у твердому розмірі, без врахування положень ч.ч.2, 3 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», є протиправними. Також, протиправним є рішення відповідача №143150005062 від 04.11.2019р. про перерахунок пенсії ОСОБА_1 , адже останнє у графі «особливості» містить вказівку, що пенсія позивача не підлягає масовим перерахункам, оскільки призначена за рішенням суду, начебто, у твердому розмірі.
Як наслідок, на думку колегії суддів, наявні підстави для поновлення порушеного права позивача у спосіб зобов`язання відповідача провести перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 , починаючи з 28.09.2018р., з урахуванням обов`язкових масових перерахунків пенсії, відповідно до ст.ст.27, 28 та ч.ч.2, 3 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та виплатити суму заборгованості, починаючи з 28.09.2018р., з урахуванням вже виплачених сум.
При цьому, вимога позивача про зобов`язання ГУ ПФУ в Миколаївській області усунутись від порушення права ОСОБА_1 на пенсію в розмірі відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на думку суду, не підлягає задоволенню через неправильно обраний спосіб захисту порушеного права.
Правове регулювання порядку нарахування та виплати громадянам компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати врегульовано   Законом України від 19 жовтня 2000 року №2050-ІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»   (далі - Закон №2050-ІІІ).
Відповідно до статті 1 Закону №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Статтею 3 Закону №2050-ІІІ встановлено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Відповідно до статті 4 Закону №2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Аналогічні вимоги містяться в Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженому   постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159.
З аналізу вищенаведеного вбачається, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких основних умов: нарахування належних доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії); порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців; зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги; доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).
Таким чином, компенсація нараховується та проводиться при виплаті доходу, тобто право на компенсацію особа набуває в момент отримання доходу.
Нарахування та виплата суми пенсії передує компенсації втрати частини пенсії, яка нараховується та виплачується, відповідно, після та за результатом нарахування та виплати основної суми пенсії.
Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що вимога позивача щодо зобов`язання виплатити йому компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії є передчасною, оскільки наразі відсутня дата виплати перерахованої позивачу пенсії відповідно до ст.ст.27, 28 та 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з порушенням строків. 
Згідно п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до ст.317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на зазначене колегія суддів вважає, що постановлене Миколаївським окружним адміністративним судом рішення від 31.08.2023р. підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення – про часткове задоволення позову ОСОБА_1 .
Відповідно до ч.1, ч.3 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні з даним позовом до суду першої інстанції позивачем сплачено 992,40 грн. судового збору (квитанція №1108-9600-6303-5103 від 18.07.2022р.), а при поданні апеляційної скарги – 1288,32 грн. (квитанція №1573-1352-9378-3790 від 20.10.2023р.).
У зв`язку з частковим задоволенням позову (приблизно 70% заявлених вимог) з ГУ ПФУ в Миколаївській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 1597,00 грн. судового збору.
Оскільки дана справа, у відповідності до п.3 ч.6 ст.12 КАС України, є справою незначної складності, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 308, 311, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -          
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити частково. 
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2023 року скасувати.
Ухвалити по справі нове рішення, яким позов ОСОБА_1  задовольнити частково. 
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо поновлення та виплати пенсії за віком ОСОБА_1 починаючи з 28.09.2018р. у твердому розмірі довічно, без обов`язкового врахування автоматичних перерахунків відповідно до ст.ст. 27, 28 та ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області №143150005062 від 04.11.2019р. про перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 28.09.2018р. у твердому розмірі довічно, без обов`язкового врахування автоматичних перерахунків відповідно до ст.ст. 27, 28 та ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області провести перерахунок ОСОБА_1 пенсії за віком починаючи з 28.09.2018р., з урахуванням вимог ст.ст.27, 28 та 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та виплатити суму заборгованості з урахуванням вже виплачених сум.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул.Морехідна, 1, м.Миколаїв, 54020, код ЄДРПОУ 13844159) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 1597,00 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто сім) грн. судового збору.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
                                                       Повний текст судового рішення виготовлений 19 грудня 2023 року.
Головуючий:                                                                                                                     І.Г. Ступакова
Судді:                                                                                                                                А.І. Бітов
                                                                                                                                        О.В. Лук`янчук