УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 листопада 2023 року
м. Київ
справа №932/5462/23
провадження №51-7011ск23
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд, колегія суддів) у складі:
головуючого                        ОСОБА_1 ,
суддів:                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 24 жовтня 2023 року і 
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2023 року клопотання адвоката ОСОБА_5 про повернення ОСОБА_4 та/або представнику ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_1 (до 15 жовтня 2014 року вул. Плеханова, 15 г), (після 21 вересня 2017 року АДРЕСА_2 ), який було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №12013040650001281, залишено без задоволення. 
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 24 жовтня 2023 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на вказану ухвалу суду першої інстанції.
У касаційній скарзі представник посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та просить скасувати оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції і призначити новий розгляд в цьому суді.
Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги, додані до неї судові рішення та дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
Пунктом 2 ч. 2 ст. 428 КПК встановлено, що суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Як вбачається з ухвали суду першої інстанції від 28 вересня 2023 року, предметом судового розгляду цього суду було клопотання про повернення речових доказів у кримінальному провадженні №12013040650001281, а саме: квартири АДРЕСА_1 (до 15 жовтня 2014 року вул. Плеханова, 15 г), (після 21 вересня 2017 року АДРЕСА_2 ), у задоволенні якого - відмовлено. Вказане клопотання було обґрунтоване тим, що назване кримінальне провадження закрито відповідно до постанови слідчого СВ ДРУП ГУНП у Дніпропетровській області від 17 січня 2023 року.
Адвокат  ОСОБА_5 не погодився з таким рішенням місцевого суду та оскаржив його в апеляційному порядку. 
Згідно з ч. 4 ст. 399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Відповідно до ст. 392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом. Ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.
Частиною 9 ст. 100 КПК визначено, що питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.
Статтями 171-174 КПК, до яких відсилає ч. 9 ст. 100 КПК, передбачені вимоги щодо клопотання про арешт майна, регламентовано порядок його розгляду, вирішення та скасування арешту майна.
Зокрема, ч. 7 ст. 173 КПК встановлено, що підозрюваний, обвинувачений, треті особи мають право оскаржити судове рішення щодо арешту майна.
Норми чинного КПК не передбачають оскарження в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, предметом розгляду якої було питання про повернення речових доказів у закритому слідчим кримінальному провадженні в порядку ч. 9 ст. 100 КПК.
Як вбачається із ухвали суду апеляційної інстанції від 24 жовтня 2023 рокупро відмову у відкритті апеляційного провадження, суддя-доповідач під час постановлення вказаної ухвали встановив, що суд першої інстанції не вирішував питання про арешт майна у кримінальному провадженні, а розглянув та постановив ухвалу за результатами розгляду клопотання про повернення речових доказів в порядку ч. 9 ст. 100 КПК, яка відповідно до ч. 2 ст. 392 КПК окремому апеляційному оскарженню не підлягає.
Оскаржувана представником ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_5 ухвала Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2023 року не віднесена до переліку судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.
Суд звертає увагу, що адвокат ОСОБА_5 та ОСОБА_4 можуть повторно звернутись з аналогічним клопотанням і долучити документи, які є необхідними для розгляду клопотання про повернення майна, на яке накладено арешт.
З урахуванням наведеного колегія суддів доходить висновку, що ухвала апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження постановлена відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 24 жовтня 2023 року.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                           ОСОБА_2                                   ОСОБА_3