УХВАЛА
22 листопада 2023 року
м. Київ
справа № 641/7254/21
провадження № 61-16620ск23
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,  
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Полтавської обласної прокуратури на постанову Полтавського апеляційного суду від 10 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Полтавської обласної прокуратури про відшкодування майнової та моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України, Полтавської обласної прокуратури про відшкодування майнової та моральної шкоди.
В обґрунтування позову зазначав, що 21 листопада 2016 року йому повідомлено про підозру в межах кримінального провадження у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України. 
Вказував, що за результатом досудового розслідування процесуальним керівником прокуратури Полтавської області 19 жовтня 2018 прийнято рішення про закриття кримінального провадження відносно нього на підставі пункту 3 частини першої статті 284 КПК України, у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді, та вичерпані можливості їх отримання і закриття вказаного кримінального провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 284 КПК України за відсутності в діянні кримінального правопорушення.
Зазначав, що у зв`язку з незаконним притягненням його до кримінальної відповідальності з метою захисту він користувався допомогою адвокатів, яким сплачував грошові кошти за участь у справі, підготовку процесуальних документів, направлення адвокатських скарг, клопотань, заяв та запитів, участь у судових засіданнях, а також за поїздки у справі, у зв`язку з чим йому завдана майнова шкода у загальному розмірі 148 350,00 грн.
Крім того, посилався на те, що неправомірними діями прокуратури йому задана моральна шкода.
Враховуючи викладене, просив суд стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на свою користь 148 350,00 грн на відшкодування майнової шкоди та 30 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди шляхом безспірного списання коштів з Єдиного казначейського рахунку.
Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 15 червня 2023 року                            у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Рішення місцевого суду мотивовано тим, що позивачем не дотримано порядку визначеного Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», відповідно до якого у разі незгоди громадянина з винесеною постановою про визначення розміру шкоди, він може оскаржити її в судовому порядку». Крім того, позивачем не надано доказів завдання йому моральної шкоди працівниками прокуратури                      у розмірах, вказаних у позовній заяві, не доведено за яких обставин та якими саме діями завдано шкоду, не встановлено причинно-наслідкового зв`язку між моральною шкодою та діями заподіювача.
Постановою Полтавського апеляційного суду від 10 жовтня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 15 червня 2023 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов                   ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 148 350,00 грн на відшкодування майнової шкоди та 30 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, що підтверджується закриттям кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, позивач має право на відшкодування майнової та моральної шкоди, і право на таке відшкодування виникає в силу прямої вказівки закону,                      а саме: статті 1176 ЦК України, Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».
14 листопада 2023 року Полтавська обласна прокуратура звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Полтавського апеляційного суду від 10 жовтня 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 15 червня 2023 року.
Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Полтавський апеляційний суд вирішував цю справу без повідомлення учасників справи, оскільки ціна позову у справі (178 350,00 грн) менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Відповідно до пунктів 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Предметом позову у цій справі є відшкодування майнової та моральної шкоди                 у загальному розмірі 178 350,00 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (268 400,00 грн), а тому відповідно до вимог                     ЦПК України справа є малозначною.      
Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи                            від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка                       є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.
Оскільки, касаційну скаргу подано на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, і судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, тому підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої статті                         19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394                    ЦПК України, Верховний Суд,
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Полтавської   обласної прокуратури на постанову Полтавського апеляційного суду від 10 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Полтавської обласної прокуратури про відшкодування майнової та моральної шкоди відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                              О. В. Ступак
 
І. Ю. Гулейков
 
С. О. Погрібний