Справа № 145/723/23
Провадження № 22-ц/801/2048/2023
Категорія: 69
Головуючий у суді 1-ї інстанції Копилова Л. В.
Доповідач:Копаничук С. Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 року	Справа № 145/723/23	м. Вінниця	

Головуючого: Копаничук С.Г. (суддя - доповідач),
суддів: Медвецького С. К., Оніщука В. В., 
з участю секретаря судового засідання: Литвина С. С.,

учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 14 вересня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Копилової Л. В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - 

в с т а н о в и в:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.      В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06 травня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 769.        Від шлюбу мають двох неповнолітніх синів - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначала, що фактично шлюб розпався, вони з відповідачем протягом року не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства та спільно не проживають, втратили почуття один до одного та взаємоповагу. Збереження шлюбу немає сенсу і не відповідає її інтересам. На підставі викладеного позивачка просила суд шлюб з відповідачем розірвати, а після розірвання шлюбу її прізвище залишити без змін.
Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 14 вересня 2023 року позов задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 06 травня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області.
У апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, а у справі ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Зазначає, що суд не встановив за допомогою належних та допустимих доказів, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них, не уникнув формалізму при вирішенні позову про розірвання шлюбу, не з`ясував повно та всебічно фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову не дав сторонам строку для примирення. 
ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, вважаючи доводи апеляційної скарги надуманими. Твердження відповідача про бажання примиритись є безпідставними оскільки він 05 вересня 2023 року наніс їй тілесні ушкодження, і відомості щодо цього внесено до ЄРДР за № 12023025080000078 про вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 125 КК України. У відзиві ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. 
17 жовтня 2023 року ОСОБА_1 подав заяву про відкликання апеляційної скарги на підставі ч. 3 ст. 364 ЦПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 364 ЦПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відкликати її до постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
Разом з тим, апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 відкрито 28 вересня 2023 року, а на цій стадії він позбавлений права відкликати апеляційну скаргу, тому вона підлягає розгляду по суті. 
Заслухавши доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, ухвалу суду в межах доводів і вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 14 вересня 2023 року вимогам вказаної статті відповідає. 
Так, судом першої інстанції встановлено, що сторони по справі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06 травня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 769.
Від шлюбу мають двох неповнолітніх синів - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Протягом останнього року сторони спільно не проживають. 
Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд першої інстанції виходив з того, що подальше спільне життя подружжя та збереження їх сім`ї неможливе, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, які перевірив наданими доказами, оціненими в порядку ст.89 ЦПК України, правильно визначив спірні правовідносини та застосував до них норми права, внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.
Статтею 51Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Згідно з частиною першою статті 24СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Згідно з частинами третьою та четвертою статті 56СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до частини першої статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.
Згідно із частиною третьою статті 105СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 СК України).
Відповідно до статті 112СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від21грудня 2007року №11"Пропрактику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" судам роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.
Згідно зі статтею 111СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.
За змістом указаної норми заходи щодо примирення подружжя вживаються судом за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя.
Надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком.
Колегія суддів враховує, що з часу звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом у 04 травня 2023 року і до теперішнього часу примирення сторін не відбулось, а навпаки, 06 вересня 2023 року органами Національної поліції внесено відомості до ЄРДР на підставі заяви позивачки про нанесення їй ОСОБА_2 тілесних ушкоджень (ч. 2 ст. 125 КК України). 
За таких обставин висновок суду про наявність підстав для розірвання шлюбу є правильним, оскільки подальше збереження шлюбу суперечило інтересам позивача, а відмова суду в розірванні шлюбу могла б свідчити про примушування ОСОБА_1 до шлюбу проти її волі.
Аргументи апеляційної скарги про те, що суд не вирішив питання про місце проживання дітей є безпідставними, оскільки одночасне з`явлення цих вимог не передбачене законом, як обов`язкове, тому такі вимоги можуть бути питанням окремого позову. 
Наявність обставин, за яких відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦПК України судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню, апеляційним судом не встановлено.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню, то судові витрати понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної слід залишити за відповідачем.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 384 ЦПК України, 

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 14 вересня 2023 року залишити без змін.
Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, залишити за відповідачем. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий                                                                   С. Г. Копаничук 
судді:                                                                             С. К. Медвецький
                                                                                В. В. Оніщук