УХВАЛА
14 листопада 2023 року 
м. Київ
справа № 367/8073/20
провадження № 61-15782ск23
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В., 
розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ФРЕШ ЛТД» на додаткове рішення Ірпінського міського суду Київської області від
09 червня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 вересня 2023 року у цивільній справіза позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фреш ЛТД» про розірвання договору купівлі-продажу майнових прав, стягнення грошових коштів, збитків та моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Фреш ЛТД» про розірвання договору купівлі-продажу майнових прав, стягнення грошових коштів, збитків та моральної шкоди.
Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 30 травня 2023 року позовні вимоги  ОСОБА_1 задоволено частково. Розірвано договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 28 грудня 2018 року № 95-Р/2, укладений між  ОСОБА_1 та ТОВ «Фреш ЛТД». Визнано недійсним пункт 4.5 договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 28 грудня 2018 року № 95-Р/2, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Фреш ЛТД». Стягнутоз ТОВ «Фреш ЛТД» на користь  ОСОБА_1 сплачені нею грошові кошти за договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 28 грудня 2018 року № 95-Р/2 у розмірі 354 350 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. 
Додатковим рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 09 червня 2023 року, з урахуванням ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 09 червня 2023 року про виправлення описки, клопотання ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в цій цивільній справі задоволено частково. Стягнутоз ТОВ «Фреш ЛТД» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 95 000 грн. В іншій частині вимог заяви відмовлено.
Постановою Київського апеляційного суду від 19 вересня 2023 рокуапеляційну скаргуОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 30 травня 2023 року залишено без змін. Апеляційну скаргу ТОВ «Фреш ЛТД» задоволено частково. Додаткове рішення Ірпінського міського суду Київської області від 09 червня 2023 року змінено, шляхом зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню з ТОВ «Фреш ЛТД» на користь  ОСОБА_1 , із 95 000 грн до
50 000 грн. В іншій частині додаткове рішення Ірпінського міського суду Київської області від 09 червня 2023 року залишено без змін.
03 листопада 2023 року ТОВ «Фреш ЛТД» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення Ірпінського міського суду Київської області від 09 червня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 вересня 2023 року у частині вирішення питання про стягнення витрат на правничу допомогу, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви  ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення. 
Підставами касаційного оскарження судових рішень судів першої та апеляційної інстанції заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права, вказавши, що суди застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 рокуу справі №826/1216/16, від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, від 12 травня 2020 року у справі
№ 904/4507/18, від 07 липня 2021 рокуу справі № 910/12876/19, від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21, у постановах Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 372/1010/16-ц, від12 червня 2018 рокуу справі
№ 462/9002/14-ц, від 30 серпня 2018 рокуу справі № 466/2631/16-ц, від31 січня 2019 року у справі № 19/64/2012/5003, від05 лютого 2019 року у справі
№ 906/194/18, від19 лютого 2019 року у справі № 917/1071/18, від 18 березня 2021 рокуу справі № 910/15621/19, від 28 квітня 2021 рокуу справі
№ 910/12591/18, від 19 травня 2021 рокуу справі № 206/1293/19, від 15 вересня 2022 рокуу справі № 915/294/21, від01 лютого 2023 року у справі
№ 160/19098/21, від 16 березня 2023 рокуу справі № 927/153/22, від 12 квітня 2023 рокуу справі № 127/9918/14-ц, від12 квітня 2023 рокуу справі № 626/133/21 (пункт 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України). 
Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження) вирішується колегією у складі трьох суддів.
Оцінивши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки Верховний Суд уже викладав у своїх постановах висновки щодо питань застосування норм права у подібних правовідносинах, порушених в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до таких висновків.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:                    1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Водночас частиною третьою статті 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними, допустимими і достатніми доказами.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 суд дійшов висновку, що загальне правило розподілу судових витрат визначене у частині четвертій статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Питання щодо відшкодування витрат на правничу допомогу були предметом правової оцінки у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 травня               2020 року у справі № 904/4507/18, від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18, від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21, від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21.
Як встановлено судами, стороною позивачки заявлено про понесення витрат на професійну правничу допомогу на загальну суму 367 600 грн.
Ухвалюючи додаткове рішення щодо вирішення питання про стягнення із відповідача на користь позивачки витрат на професійну правничу допомогу, суд апеляційної інстанції, враховуючи критерії обґрунтованості, реальності, необхідності й пропорційності витрат, обставини та результат розгляду справи, проаналізувавши наведений у клопотанні про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу детальний опис наданих ОСОБА_1 послуг та додані до клопотання документи,врахувавши обсяг наданих послуг, дійшов цілком обґрунтованого висновку про наявність підстав для їх часткового відшкодування за рахунок відповідача у розмірі 50 000 грн.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, не свідчать про те, що при визначенні суми витрат на правову допомогу, яка підлягають відшкодуванню на користь позивачки у цій справі, суд апеляційної інстанції порушив критерії обґрунтованості, реальності, розумності та пропорційності адвокатських витрат. 
Висновки судів першої та апеляційної інстанції, з урахуванням встановлених у цій справі обставин, відповідають вищенаведеним висновкам Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах.
Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах). 
Викладені ТОВ «Фреш ЛТД» у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права і недотримання правових висновків Верховного Суду, а у значній мірі зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що касаційна скарга                      ТОВ «Фреш ЛТД» на додаткове рішення Ірпінського міського суду Київської області від 09 червня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду                   від 19 вересня 2023 року не може вважатись обґрунтованою. Отже у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Керуючись частинами першою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «ФРЕШ ЛТД» на додаткове рішення Ірпінського міського суду Київської області від 09 червня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 вересня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фреш ЛТД» про розірвання договору купівлі-продажу майнових прав, стягнення грошових коштів, збитків та моральної шкоди - відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                           Є. В. Синельников
                                                                                                  О. М. Осіян
                                                                                                  В. В. Шипович