ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/9145/23	Головуючий у 1-й інстанції Воробель Н.П. 	
Провадження № 33/817/616/23 	Доповідач - Галіян Л.Є.	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2023 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Галіян Л.Є. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Тернополя справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 -Каневської М.О. на постанову Тернопільського міськрайонного суду від 12 жовтня 2023 року,-
В С Т А Н О В И Л А :

       Цією постановою  ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
       Стягнуто з  ОСОБА_1  у дохід держави 536,80 грн. судового збору.
       Згідно даної постанови, 16.05.2023 о 21 год. 57 хв. в м. Тернопіль по вул. Бродівська, 8, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 210994-20, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу газоаналізатора Alcotest 7510 OIML №ARLM-0285 (повірка дійсна 20.05.2023) відмовився в категоричній формі. В приміщенні КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння також відмовився, номер відмови 83, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху (далі ПДР).
       В апеляційній скарзі захисник просить вказану постанову суду скасувати, справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
       Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, судом не з`ясовано усі обставини справи.
       Свої доводи мотивує тим, що протокол про адмінправопорушення складено з порушеннями Інструкції, у протоколі не зазначено на який стан сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) відмовився ОСОБА_1 на місці зупинки відмовився проходити огляд, а працівниками поліції не встановлювалися ознаки його сп`яніння.
       Вказує, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, але він не показав результату.
       Крім того відсутні докази категоричної відмови проходження огляду в лікарні, свідки для проведення огляду на місці не залучалися, а відеозаписи не можуть вважатись належним доказом вчинення правопорушення. Зазначає також, що медичний заклад у якому пропонувалося ОСОБА_1 пройти огляд, відсутній серед переліку лікувальних закладів, яким надано право проводити огляд на стан сп`яніння.
       Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, прихожу до наступних висновків. 
       Будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, ОСОБА_1 та його захисник Каневська М.О. в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про поважність причин неявки суд не повідомляли та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавали, що у відповідності до вимог ст.268 КУпАП, не є перешкодою для розгляду справи без їх участі.
       Згідно із статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом. 
       За змістом ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
       Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       Згідно п.2.1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 р. N 1452/735, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за N 1413/27858, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. 
       Як вбачається з матеріалів справи, суд дійшов вірного висновку про наявність в діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП на підставі належно досліджених та оцінених всіх доказів, наявних в матеріалах справи.
       Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 039866 від 16.05.2023 року  ОСОБА_1 на пропозицію працівників патрульної поліції пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку із застосуванням приладу “Драгер” на місці зупинки транспортного засобу відмовився, а також категорично відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі.
       Матеріалами справи встановлено, що пропозиція пройти огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння була проведена працівниками поліції у відповідності до вимог ст.266 КУпАП, із застосуванням технічних засобів відеозапису, що в свою чергу не вимагає обов`язкової присутності при цьому двох свідків, тому доводи апелянта в цій частині про недотриманні поліцейськими вимог п.6 Інтрукції є безпідставними. 
       Встановлені судом обставини відповідають даним, зафіксованим нагрудними камерами працівників поліції, що вбачається з долученого до матеріалів справи відеозапису. 
       Так, з оглянутого відеозапису вбачається, що підставою зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 було повідомлення на лінію “102” про те, що водій цього авто перебуває у стані алкогольного сп`яніння. При цьому, поліцейськими повідомлялося ОСОБА_1 , що у нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння, у тому числі запах алкоголю з порожнини рота.
       Таким чином є неспроможними доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції на місці зупинки автомобіля не встановлювалися ознаки сп`яніння ОСОБА_1 ..
       Також необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що в протоколі про адмінправопорушення не вказано на який стан сп`яніння (алкогольного, наркотичного, тощо) відмовився пройти огляд ОСОБА_1 , оскільки з протоколу вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 210994-20, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу газоаналізатора Alcotest 7510 OIML №ARLM-0285 (повірка дійсна 20.05.2023) відмовився в категоричній формі. В приміщенні КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння також відмовився.
       Таким чином, із долученого відеозапису поліцейських вбачається, що патрульними поліції ОСОБА_1 було належним чином роз`яснено підстави зупинки транспортного засобу та вказано підстави огляду - виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння та роз`яснено процедуру проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
       Отже, судом встановлено, що працівники поліції, на місці зупинки автомобіля, яким керував водій ОСОБА_1 , пропонували останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці, так і у медичному закладі, що відповідає вимогам ст.266 КУпАП.
       Однак, ОСОБА_1 на неодноразові пропозиції працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу у встановленому законом порядку із застосуванням приладу “Драгер” продував його невірно і жодного результату прилад не показував через недостатній об`єм повітря, що було вірно розцінено працівниками поліції як відмова від проходження огляду, після чого йому було запропоновано проїхати у медзаклад для проходження такого огляду на що водій погодився.
       Проте у медичному закладі ОСОБА_1 знову продував прилад “Драгер” невірно, попри неодноразові роз`яснення йому процедури проходження огляду медичним працівником, що було вірно розцінено працівниками поліції як відмова від проходження огляду, тому не підлягають задоволенню твердження апелянта, що водій не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння.
       п.7.1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – заклад охорони здоров`я). 
       Апелянт вказує, що КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР не уповноважена проводити огляд на стан сп`яніння, оскільки такий заклад відсутній у переліку лікувальних закладів, яким надано право проводити огляд на стан сп`яніння, список яких долучено до матеріалів справи.
       Так, відповідно до переліку лікувально-профілактичних закладів Тернопільської області, яким надається право проведення медичного огляду на стан сп`яніння водії транспортних засобів, затвердженого наказом ГУ НП України в Тернопільській області та департаменту охорони здоров`я Тернопільської обласної державної адміністрації від 04.12.2015 року №110/577-од, серед інших, визначено Комунальну установу Тернопільської обласної ради “Тернопільський обласний наркологічний диспансер”.
       Рішенням Тернопільської обласної ради від 17.09.2019 року №1438 “Про комунальне некомерційне підприємство “Тернопільський обласний наркологічний диспансер” Тернопільської обласної ради перейменовано на комунальне некомерційне підприємство “Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань “Тернопільської обласної ради”.
       З направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16.05.2023 року, вбачається, що поліцейським було направлено ОСОБА_1 для огляду на стан алкогольного сп`яніння у КНП “ТОМЦСНЗ”ТОР, що відповідає вимогам п.7.1 вищевказаної Інструкції.
Отже, доводи апелянта, викладені у скарзі не впливають на правильність встановлених обставин у справі та не скасовують відповідальність ОСОБА_1 за порушення ним вимог п.2.5 ПДР України та вчинення ним даного адмінправопорушення.
       Відповідно до вимог ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність настає у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       Суд дійшов вірного висновку про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       Будь-яких порушень судом першої інстанції під час розгляду справи, які б стали підставою для скасування по суті правильного судового рішення, під час перевірки його в апеляційному порядку не встановлено.
Що стосується призначеного стягнення  ОСОБА_1 , то воно судом першої інстанції визначено вірно з дотриманням вимог ст.ст. 33-35 КупАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, його сімейного стану, характеризуючих даних, місця роботи, враховано відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність за вчинене правопорушення та визначено стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.
       Отже, судом першої інстанції в повній мірі враховано вимоги з якими закон пов`язує призначення стягнення, а також ті, на які вказує апелянт у своїй скарзі, а тому його доводи про скасування постанови суду першої інстанції є необґрунтованими, у зв`язку із чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду — без змін. 

       На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, - 

П О С Т А Н О В И Л А :        

       Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 -Каневської М.О. — залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду від 12 жовтня 2023  року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП — без змін. 

       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя