ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2023 року	 	Справа № 300/342/23 пров. № А/857/13004/23	

 Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Довгополова О.М., Затолочного В.С.,
розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 червня 2023 року (суддя Панікар І.В., м.Івано-Франківськ), -
ВСТАНОВИВ:
У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (далі – Головне управління) в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 05.10.2022 №2401184-2412-0909 (далі – ППР).
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 червня 2023 року позов задоволено.
Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просять скасувати рішення суду, та прийняти нове, яким у задоволені позову відмовити.
В апеляційній скарзі позивач вказує, що між ОСОБА_1 та Яремчанською міською радою Івано-Франківської області (далі – Міська рада) укладено договір оренди земельної ділянки, у якому встановлено, що розмір орендної плати переглядається щорічно у разі, зокрема, зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів. Згідно рішення Міської ради прийнято нові ставки орендної плати, що вступили в дію з 01.01.2022. На підставі чого, Головним управлінням проведено нарахування ОСОБА_1 орендної плати за 2022 рік та винесено ППР. Відповідач вважає, що зміна річного розміру орендної плати, який визначається згідно з Податковим кодексом України (далі – ПК) на підставі нормативної грошової оцінки земельної ділянки та відповідного рішення Міської ради, не потребує внесення змін до укладеного сторонами договору. 
Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав.
У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на судове рішення, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.
Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення органу місцевого самоврядування, у даному випадку Міської ради, не може вважатися законодавчою підставою для внесення змін до договору оренди землі в частині зміни розміру (ставки) орендної плати, оскільки орган місцевого самоврядування не наділений повноваженнями встановлювати граничні (мінімальний та максимальний) розмір орендної плати за земельні ділянки комунальної власності, бо такі ставки встановлюються, з урахуванням правової природи орендної плати як загальнодержавного податку, у ПК.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що 15.10.2020 між Міською радою та ОСОБА_1 (Орендар) укладено Договір оренди земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель торгівлі площею 0,0392 га, з кадастровим номером 2611000000:05:010:0199, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (далі – Земельна ділянка; Договір відповідно; а.с.7-9).
Пунктами 2, 4 вказаного Договору визначено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 473257,98 грн.
Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 18930,32 грн в рік або щомісячно 1577,53 грн. 
Відповідно до пункту 7 Договору розмір орендної плати переглядається щорічно у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів; зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендодавця, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом.
Міською радою листом від 23.11.2022 вих № 9653/5/09-19-24-12-05 повідомлено відповідача щодо укладання додаткової угоди від 28.01.2022 до Договору у зв`язку зі зміною ставок, згідно якої нормативна грошова оцінка вищезазначеної земельної ділянки становить 520583,78 грн, розмір орендної плати складає 8% від нормативної грошової оцінки.
Відтак, Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області 05.10.2022 року прийнято ППР, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем орендна плата з фізичних осіб за 2022 рік у розмірі 41646,7 грн (а.с.23).
Відповідно до статті 2 Закону України «Про оренду землі» (далі – Закон №161-XIV; в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Згідно положень статті 13 Закону №161-XIV договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Відповідно до статті 14 Закону №161-XIV договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.
Статтею 15 зазначеного Закону визначені істотні умови договору оренди, серед яких є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
Відповідно до підпункту 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) орендна плата для цілей розділу XII цього Кодексу - обов`язковий платіж за користування земельною ділянкою державної або комунальної власності на умовах оренди.
Згідно положень пункту 288.1 статті 288 ПК підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. 
Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.
Форма надання інформації затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.
Договір оренди земель державної і комунальної власності укладається за типовою формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.
Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (крім випадків консервації таких земельних ділянок або визнання земельних ділянок забрудненими (потенційно забрудненими) вибухонебезпечними предметами) (пункт 288.4 статті 288 ПК).
Згідно з положеннями підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку: для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки. Для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено, - у розмірі не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області.
У підпункті 288.5.2 пункту 288.5 статті 288 ПК передбачено, що річна сума орендної плати не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.
Проаналізувавши вказані норми права, можна зробити висновок, що при визначенні розміру орендної плати, у випадку передачі в оренду земель комунальної власності, має враховуватися нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства, а річна сума платежу не може бути меншою розміру земельного податку, встановленого для відповідної категорії земельних ділянок на відповідній території, однак і не може перевищувати 12 % нормативної грошової оцінки.
Окрім того, статтею 21 Закону №161-XIV визначено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до ПК).
Таким чином, як передбачено положеннями ПК питання щодо встановлення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності вирішується за згодою сторін договору оренди земельної ділянки із закріпленням розміру орендної плати в такому договорі оренди, тому саме умови договору (включаючи умову щодо розміру орендної плати) є обов`язковими для виконання сторонами, орендодавець (відповідна рада) має право вимагати сплати, а орендар зобов`язаний сплачувати орендну плату за користування земельною ділянкою, що є предметом такого договору, у визначеному договором розмірі.
Так, статтею 30 Закону №161-XIV визначено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.
Відповідно до частин першої, другої статті 651 Цивільного кодексу України (далі – ЦК), зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Тобто визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності вирішується за згодою сторін договору оренди земельної ділянки із закріпленням такого розміру орендної плати в договорі оренди.
Як уже зазначено вище, у пункті 7 Договору сторони визначили, що розмір орендної плати переглядається щорічно у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів; зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендодавця, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до пункту 29 Договору зміна умов договору здійснюється в письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв`язується в судовому порядку.
Позивач вказує, що у лютому 2022 йому надійшов лист від 24.01.2022 № 12-14/19, яким Міська рада запропонувала йому до 09.02.2022 з`явитися до відділу земельних відносин міськвиконкому для перерахунку орендної плати в діючому Договорі зі ставки 4% на 8%. На запрошення Міської ради позивач не з`явився, оскільки не погодився на збільшення ставки орендної плати (а.с.42-43).
Згідно наданої суду копії додаткової угоди від 28.01.2022 до Договору орендна плата виноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 41646,70 грн в рік або щомісячно 3470,56 грн .
Згідно розрахунку орендної плати за Земельну ділянку, якою користується ОСОБА_1 нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 520583,78 грн. (з коефіцієнтом індексації 1.1). На підставі рішення Міської ради від 24.06.2021 № 173-11/2021 «Про встановлення ставок орендної плати за земельні ділянки, що знаходяться на території Яремчанської міської ради» (далі – Рішення) ставка орендної плати за земельну ділянку згідно вищевказаного рішення становить 8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.
Однак, як встановлено судом орендар ОСОБА_1 вказану додаткову угоду не підписував. 
Вказане свідчить про те, що Міська рада (орендодавець) змінила розмір орендної плати в односторонньому порядку, без наданої на те згоди позивача, внаслідок чого, відсутня зміна умов договору в письмовій формі за взаємною згодою сторін, водночас, відсутнє судове рішення, як наслідок недосягнення згоди щодо зміни умов договору, як це передбачено пунктом 29 Договору.
За змістом пункту 288.5 статті 288 ПК та статті 21 Закону № 161-XIV орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, то з урахуванням умов договору оренди, укладеного сторонами спору, підставою для перегляду розміру (ставки) орендної плати має бути саме законодавча зміна граничного (мінімального чи максимального) розміру такої плати або зміна розміру земельного податку, а не рішення органів місцевого самоврядування.
Такий висновок підтверджується і такими вимогами законів.
Єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України (стаття 75 Конституції України).
Виключно законами України встановлюються система оподаткування, податки і збори (пункт 1 частини другої статті 92 Конституції України).
У статті 144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.
Згідно із частиною першою статті 59 Закону № 280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.
За змістом пункту 34 частини першої статті 26 Закону № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.
Підпунктом 1 пункту а) частини першої статті 33 Закону № 280/97-ВР визначено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження, зокрема, щодо підготовки і внесення на розгляд ради пропозицій щодо встановлення ставки земельного податку, розмірів плати за користування природними ресурсами, вилучення (викупу), а також надання під забудову та для інших потреб земель, що перебувають у власності територіальних громад; визначення в установленому порядку розмірів відшкодувань підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності за забруднення довкілля та інші екологічні збитки; встановлення платежів за користування комунальними та санітарними мережами відповідних населених пунктів.
До переліку повноважень селищних рад у галузі земельних відносин, визначеного у статті 12 Земельного кодексу України (далі – ЗК), не належить законодавче встановлення або зміна граничного (мінімального та максимального) розміру орендної плати за земельні ділянки комунальної власності, оскільки такі повноваження з огляду на положення статті 288 ПК належать Верховній Раді України - єдиному органу законодавчої влади в Україні.
Тобто орган місцевого самоврядування має діяти відповідно до закону при вирішенні питань регулювання земельних відносин, у тому числі і щодо встановлення ставки земельного податку, мінімальний та максимальний розмір якого встановлюється у ПК. А порядок зміни умов договору врегульовано як у законах України, так і в конкретному договорі, укладеному між сторонами спору.
У даному випадку Рішення не є законодавчою зміною орендної плати.
Договором не передбачено такої підстави для внесення змін до договору щодо розміру (ставки) орендної плати, як прийняття відповідного рішення орендодавцем, який є органом місцевого самоврядування.
Суд першої інстанції вірно вказав на те, що вважає, Рішення Міської ради, не може вважатися законодавчою підставою для внесення змін до договору оренди землі в частині зміни розміру (ставки) орендної плати, оскільки орган місцевого самоврядування не наділений повноваженнями встановлювати граничні (мінімальний та максимальний) розмір орендної плати за земельні ділянки комунальної власності, бо такі ставки встановлюються, з урахуванням правової природи орендної плати як загальнодержавного податку, у ПК.
Такі рішення Міської ради можуть бути підставою для внесення змін до договору оренди землі, якщо сторони договору оренди безпосередньо в самому договорі передбачили таку підставу для зміни розміру орендної плати, що узгоджується з принципом свободи договору.
Аналогічні правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 9 листопада 2021 року у справі № 635/4233/19.
З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ППР винесено необґрунтовано, та підлягає скасуванню, оскільки визначена у ньому сума податкового боргу не узгоджується із викладеними вище передумовами й формування збоку органу місцевого самоврядування, відтак є такою, що помилково визначена і податковим органом.
Доводи, наведені в апеляційній скарзі не спростовують правильності застосування судом норм матеріального права до встановлених ним на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів та обставин справи.
Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційні скарги слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 червня 2023 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	О. М. Довгополов 	
 	 	В. С. Затолочний