ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

14 листопада 2023 року 	м. Дніпро	справа № 340/4715/23	
                                                                                Суддя І інстанції -  Петренко О.С.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чепурнова Д.В. (доповідач),
                               суддів:  Коршуна А.О., Іванова С.М.,     
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
                                                      
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила:
- визнати протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 №111450002683 від 14 червня 2023 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах згідно п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року за №1-р/2020 та ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» за її заявою від 07.06.2023 року.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2023 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 14.06.2023 року №111450002683, яким ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву від 07.06.2023 року ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020 по справі №1-5/2018(746/15) та п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом по даній справі.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржив його до апеляційного суду. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення по справі, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
В письмовому відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просив відмовити у її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції.
Апеляційна скарга фактично обґрунтована правомірністю відмови у призначенні пільгової пенсії з огляду на те, що на дату звернення позивач не досягла встановленого законодавством пенсійного віку згідно статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відсутнє. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом апеляційної інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що позивач, 07.06.2023 звернулась до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності відділ призначення пенсій управління пенсійного забезпечення ГУ ПФУ в Полтавській області визначено органом, уповноваженим розглянути заяву позивача.
Рішенням від 14.06.2023 №111450002683 ГУ ПФ України в Полтавській області відмовило  позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, відповідно до ч.2     ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування",     у зв`язку з відсутністю необхідного віку та стажу.
Позивач, не погодившись з таким рішенням у зв`язку з чим звернулася за захистом своїх прав та інтересів до суду з даним позовом.
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскарженого рішення, виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з п. "а"ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення"    у редакції до    Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIIIна    пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Працівникам, які мають  не  менше  половини  стажу  роботи  з особливо шкідливими і особливо важкими умовами  праці,  пенсії  на пільгових умовах призначаються із зменшенням  віку,  передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1  рік  за  кожний  повний  рік  такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам;
При цьому, стаття 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в цій редакції передбачала право на пенсію у жінок після досягнення  55  років  і при стажі роботи не менше  20 років.
Законом України    Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення      від 02.03.2015 року №213-VIII, який набув чинності з 01.04.2015 року, віковий ценз для жінок збільшено до 50 років із одночасним запровадженням правила поетапного збільшення показника вікового цензу.
Так, до досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку:
45 років - по 31 березня 1970 року включно;
45 років 6 місяців - з 1 квітня 1970 року по 30 вересня 1970 року;
46 років - з 1 жовтня 1970 року по 31 березня 1971 року;
46 років 6 місяців - з 1 квітня 1971 року по 30 вересня 1971 року;
47 років - з 1 жовтня 1971 року по 31 березня 1972 року;
47 років 6 місяців - з 1 квітня 1972 року по 30 вересня 1972 року;
48 років - з 1 жовтня 1972 року по 31 березня 1973 року;
48 років 6 місяців - з 1 квітня 1973 року по 30 вересня 1973 року;
49 років - з 1 жовтня 1973 року по 31 березня 1974 року;
49 років 6 місяців - з 1 квітня 1974 року по 30 вересня 1974 року;
50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.
За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи:
з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 20 років 6 місяців у чоловіків і не менше 15 років 6 місяців у жінок;
з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 21 року у чоловіків і не менше 16 років у жінок;
з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 21 року 6 місяців у чоловіків і не менше 16 років 6 місяців у жінок;
з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 22 років у чоловіків і не менше 17 років у жінок;
з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 22 років 6 місяців у чоловіків і не менше 17 років 6 місяців у жінок;
з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 23 років у чоловіків і не менше 18 років у жінок;
з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 23 років 6 місяців у чоловіків і не менше 18 років 6 місяців у жінок;
з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 24 років у чоловіків і не менше 19 років у жінок;
з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 24 років 6 місяців у чоловіків і не менше 19 років 6 місяців у жінок.
Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування":
чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи;
жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року;
При цьому, ст. 26  Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в цій редакції передбачала право осбі на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.
Законом України      Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій      №2148-VIII від 03.10.2017 року, текст      Закону №1058-IV    доповнений, зокрема, статтею 114, згідно із п.1 ч.2 якої на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші.
Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону (60 років):
чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи;
жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.
Зазначене зменшення пенсійного віку для жінок застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року;
Вказана норма набула чинності з 01.10.2017 року. 
Натомість, Рішенням Конституційного Суду України № 1-р/2020   від 23.01.2020 року, визнано такими, що не відповідають   Конституції України   (є неконституційними),   статтю 13,    частину другу   статті 14,      пункти „б“-„г“   статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення“ від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення“ від 2 березня 2015 року      № 213-VIII. (п. 1 рішення)
Згідно з п. 2 Рішення № 1-р/2020, стаття 13,   частина друга    статті 14,      пункти „б“-„г“   статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення“ від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення“ від 2 березня 2015 року   № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Відповідно до п. 3 Рішення № 1-р/2020, застосуванню підлягають   стаття 13,   частина друга   статті 14,   пункти „б“-„г“ статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення“ від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення“ від 2 березня 2015 року      № 213-VIII      для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:
„На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:
а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за      списком № 1      виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці – жінкам.
Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами      Закону № 1788-ХІІ   з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та   Законом № 1058-ІV   - з іншого в умов призначення пенсії із зменшення віку. 
Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що вони явно суперечать один одному.   Таке регулювання порушує вимогу “якості   закону”, передбачену    Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод   від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі “Щокін проти України”).
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі   № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми   Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не    Закону № 1058-ІV.
Такий правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 року в справі № 360/3611/20.
Відповідно до ч.3  ст.291 КАС України, при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.
          Суд звертає увагу, що спір між сторонами виник не з підстав невизнання пенсійним органом набутого позивачем страхового та спеціального пільгового стажу, а у зв`язку з невизнанням відповідачем права позивача на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, визначеного Законом № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020.
Тому відмова управління ПФУ в призначенні позивачу, яка на час звернення із заявою про призначення пенсії досягла 45 років, мала необхідний страховий стаж роботи, у тому числі на роботах за списком № 1, пенсії на пільгових умовах за віком з посиланням на недосягнення віку, визначеного п 2      статті 114 Закону № 1058-ІV,  є протиправною.
При цьому, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що з огляду на те, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області при прийнятті рішення про відмову в призначенні пенсії не було досліджено її право на призначення пенсії при досягненні 45 річного віку у відповідності до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а питання призначення пенсії є дискреційними повноваженнями пенсійного органу, то належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання пенсійного органу повторно розглянути заяву позивача від 07.06.2023 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020 по справі 1-5/2018 (745/15) з урахуванням висновків суду у даній справі.
Разом з тим,  суд першої інстанції, зобов`язуючи Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву від 07.06.2023 року ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020 по справі №1-5/2018(746/15) та п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» не врахував того, що рішення про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відносно позивача приймало Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області за принципом екстериторіальності, і саме воно досліджувало пенсійні документи позивача і вирішувало питання щодо призначення пенсії позивачу.
Відтак, за наслідками судового розгляду, обов`язок щодо  повторного розгляду заяви ОСОБА_1 від 07.06.2023 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020 по справі №1-5/2018(746/15) та п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» має бути покладений на Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.
З урахуванням наведеного, рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні.
Згідно із ч.6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Документально підтвердженими судовими витратами є сплачений позивачем судовий збір за одну вимогу немайнового характеру у розмірі 1073,60 грн., який, з урахуванням задоволення однієї вимоги немайнового характеру, підлягає солідарному стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області за рахунок їх бюджетних асигнувань.
Керуючись: пунктом 2 частини 1 статті 315, статтями 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області – задовольнити частково.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2023 року – змінити частині визначення органу, на який покладено обов`язок повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.06.2023 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, виклавши абзац третій його резолютивної частини в наступній редакції.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву від 07.06.2023 року ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020 по справі №1-5/2018(746/15) та п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом по даній справі.
В іншій частині рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2023 року – залишити без змін.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 536,80 грн.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 536,80 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Повне судове рішення складено 14 листопада 2023 року.

Головуючий - суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      А.О. Коршун 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов