Справа № 127/1613/23
Провадження № 22-ц/801/2287/2023
Категорія: 70
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вохмінова О. С.
Доповідач:Матківська М. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2023 року	Справа № 127/1613/23	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі:
Головуючого: Матківської М. В.
Суддів: Міхасішина І. В., Стадника І. М.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 травня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину,
Рішення ухвалила суддя Вохмінова О. С.
Рішення ухвалено 15:58 год у м. Вінниця 
Повний текст рішення складено 24 травня 2023 року,

Встановив:
У січні 2023 року ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь 38 012,50 грн. – половину додаткових витрат на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Свої вимоги мотивувала тим, що у шлюбі в них народилась донька – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням суду від 01 грудня 2015 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 25 грудня 2015 року у справі № 127/26816/15-ц із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісяця, які підлягають індексації, починаючи з 26 листопада 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.
Після розірвання шлюбу спільне проживання, ведення господарства між сторонами припинено взагалі, дитина перебуває на утриманні матері.
Батько дитини після фактичного припинення шлюбних відносин участі у вихованні дитини не приймає, від виконання батьківських обов`язків ухиляється, не цікавиться матеріальним станом, здоров`я дитини, не забезпечує всім необхідним для повноцінного існування, не надає матеріальної допомоги на утримання та розвиток доньки, має заборгованість зі сплати аліментів.
Донька Віолетта приймає активну участь у шкільних конкурсах, олімпіадах, платних онлайн конкурсах, екскурсійних поїздках та гуртках, активно займається танцями та вивчає іноземні мови, що потребує значних грошових витрат.
Донька сторін з 01 вересня 2017 року вивчає англійську мову в «Центрі позашкільної освіти «Флеш Вінниця», оплачує навчання лише мати дитини – ОСОБА_2 , за період з 2019 року по 2022 рік оплата складає 19 127,00 грн.
Крім того, ОСОБА_6 відвідує гурток студії сучасного танцю «Джастін», починаючи з 2018 року із щомісячною оплатою 700 грн. Тобто, оплата за 2022 рік складає 4 165, 00 грн.
Оскільки з 2019 року та фактично по сьогоднішній день дитина знаходиться на онлайн навчанні у зв`язку з СОVID-19 та введенням в Україні з 24 лютого 2022 року воєнного стану, позивач була змушена забезпечити доньку необхідними їй технічними засобами для безперебійного навчального процесу. Для належного навчання доньки у школі та онлайн навчання на курсах англійської мови позивач придбала ноутбук НР за 35 474,00 грн. та телефон Хіаоmі за 8 729,00 грн., що підтвердила відповідними чеками.
Крім того, відвідуючи з дитиною заклади охорони здоров`я в 2022 році позивач витратила на лікування дитини 8 530,00 грн.
Таким чином, понесені додаткові витрати на дитину, зумовлені особливими здібностями, розвитком та лікуванням, складають 76 025 грн.
Рішенням (заочним) Вінницького міського суду Вінницької області від 17 травня 2023 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання доньки – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 34 612,50 грн.
В решті позову – відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір 976,97 грн. 
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13 вересня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину.
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи судом першої інстанції та невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову про стягнення додаткових витрат на утримання дитини в сумі 34 612,50 грн., відмовити.
Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що у чеках, наданих позивачем на підтвердження придбання ноутбука HP за 35 474,00 грн. та телефона XIAOMI вартістю 8729,00 грн., відсутня будь яка інформація щодо ідентифікації особи, яка купляла товар, а тому неможливо встановити, що саме ОСОБА_2 придбала цей товар. 
Окрім того, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі та суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження. 
У встановлений судом строк позивач ОСОБА_2 відзиву на апеляційну скаргу не надала.
Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи.
Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, позовних вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до положень ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 . Її батьками є: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (а. с. 7).
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01 грудня 2015 року шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірваний (а. с. 5).
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 25 грудня 2015 року у справі № 127/26816/15-ц з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісяця, які підлягають індексації, починаючи з 26 листопада 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.
Станом на липень 2022 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів складає 8 000,00 грн. (а. с. 6).
ОСОБА_6 з 01 вересня 2017 року вивчає англійську мову в приватній організації (установі, закладі) «Центр позашкільної освіти «Флеш Вінниця», оплачує навчання мати дитини – ОСОБА_2 (а. с. 12).
Копії квитанцій по оплаті освітніх послуг за період 2019-2022 роки свідчать про сплату позивачем коштів на навчання на загальну суму 16 672,00 грн. (а. с. 15-17).
В жовтні 2022 року позивач понесла витрати, необхідні на лікування дитини у стоматолога, на суму 8 350,00 грн. (а. с. 14).
Також позивач надала гарантійний талон від 26 листопада 2022 року і чек від 26 листопада 2022 року про придбання смартфону Хіаоmі за ціною 8 729, 00 грн. (а. с. 18) та гарантійний талон від 07 вересня 2022 року і чек від 07 вересня 2022 року про придбання ноутбуку НР вартістю 35 474, 00 грн. (а. с. 19).
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що витрати позивача ОСОБА_2 на лікування дитини, оплату систематичного відвідування школи з додаткового вивчення англійської мови, придбання обладнання, необхідного дитині для розвитку та навчання (ноутбука та смартфона), в загальній сумі 69 225 грн., були необхідними. Освітній процес в період пандемії, починаючи з 12 березня 2020 року та введення воєнного стану з 24 лютого 2022 року і забезпечення дистанційного навчання належними технічними засобами є особливою обставиною в розумінні ст. 185 СК України і потребує додаткових витрат. Такі витрати не покриваються за рахунок аліментів в сумі 1000,00 грн. щомісяця.
Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції.
Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Як зазначено в ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, чи їх шлюб розірвано.
Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до частини 1 статті 181 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Згідно з вимогами частин 1 і 2 статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких наведено у зазначеній статті. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними факторами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструмента, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).
Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення.
Згідно роз`яснень, наданих у пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, до передбаченої статтею 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами.
Додаткові витрати не є додатковим стягнення коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
Визначення обставин, які можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду, який розглядає позов про визначення розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину, зумовлених особливими обставинами. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини або чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо.
Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).
Судом встановлено, що під додатковими витратами на дитину є витрати: на лікування дитини, оплату систематичного відвідування школи з додаткового вивчення англійської мови, придбання обладнання, необхідного дитині для розвитку та навчання (ноутбука та смартфона), а всього на загальну суму 76 025,00 грн., половину якої як вартості додаткових витрат на дитину вважає за необхідне стягнути з відповідача в сумі 38 012,50 грн.
За вказаних обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що вказані витрати підпадають під поняття додаткових витрат на дитину та позивачем обґрунтовано якими саме особливими обставинами викликані ці додаткові витрати на дитину.
Доводи апеляційної скарги про те, що у чеках, наданих позивачем на підтвердження придбання ноутбука HP за 35 474,00 грн. та телефона XIAOMI за 8729,00 грн., відсутня будь-яка інформація щодо ідентифікації особи, яка купляла товар, а тому неможливо встановити, що саме ОСОБА_2 придбала цей товар, апеляційним судом відхиляються з огляду на наступне.
Відповідно до п. 1 розділу ІІ Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 № 13 із змінами та доповненнями, (далі – Положення № 13) фіскальний касовий чек на товари, послуги – це розрахунковий документ, створений у паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ), реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій при проведенні розрахунків за продані товари (надані послуги). Його форма має назву N ФКЧ-1 та наведена у додатку 1 до Положення №13.
При цьому, пунктом 2 розділу ІІ Положення № 13 визначено обов`язкові реквізити, які має містити фіскальний чек та до яких не входить зазначення інформації щодо ідентифікації особи, яка купляла товар. 
Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном, розрахунковим документом, передбаченим Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", або іншими документами (розрахунковий документ).
Абзацом 2 частини 11 статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що під час продажу товару продавець зобов`язаний видати споживачеві розрахунковий документ встановленої форми, що засвідчує факт купівлі, з позначкою про дату продажу або відтворити на дисплеї програмного реєстратора розрахункових операцій (дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій) QR-код, що дає змогу особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію з розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому містяться, або надіслати електронний розрахунковий документ на наданий споживачем абонентський номер чи адресу електронної пошти.
З викладеного слідує, що наявність у позивача фіскальних чеків (розрахункових документів) на придбання ноутбука HP за 35 474,00 грн. (а. с. 19) та телефона XIAOMI за 8729,00 грн. (а. с. 18) є достатнім для підтвердження купівлі нею цих товарів та сплати коштів за них у визначеному чеками розмірі, оскільки встановлення особи покупця, зазначення її ідентифікаційних даних у фіскальних чеках, чинним законодавством не передбачено.
Посилання відповідача не те, що у цій справі наявні обов`язкові підстави для скасування рішення суду, не знайшли підтвердження в матеріалах справи, та спростовуються наступним. 
Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Статтею 281 ЦПК України визначено, що про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу.
Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно із частиною першою статті 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Відповідно до частини четвертої статті 287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Частиною першою статті 288 ЦПК України визначено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для справи.
Отже, підставою скасування заочного рішення є встановлення під час перегляду справи обставини неналежного повідомлення відповідача про судове провадження.
З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції направляв судові повістки відповідачу за адресою місця реєстрації: АДРЕСА_1 . Зазначена адреса була вказана позивачем у позові та підтверджена довідкою Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради (а. с. 23). Крім того, судом першої інстанції надсилались повістки на адресу фактичного місця проживання відповідача, що була вказана у позовній заяві: АДРЕСА_2 .
Проте усі поштові відправлення з рекомендованими повідомленнями про вручення на ім`я ОСОБА_1 повернуті до суду з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою» (а. с. 38-41, 47-49).
Відповідно до пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження.
Ураховуючи правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 02 лютого 2022 року у справі № 752/11662/20, від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про належне повідомлення ОСОБА_1 про судовий розгляд справи.
При цьому апеляційним судом, враховуються ті факти, що обґрунтовуючи заяву про перегляд заочного рішення, відповідач ОСОБА_1 додав копію конверта про отримання повідомлення з виконавчої служби, яке він отримав за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 65). Вказану адресу відповідачем зазначено і при поданні апеляційної скарги.
Підсумовуючи зазначене, належне повідомлення ОСОБА_1 про судовий розгляд справи підтверджено матеріалами справи та не спростовано ним, оскільки довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «відсутністю за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання відповідачем судової повістки.
Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 01 грудня 2023 року у справі № 591/4832/22.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02 лютого 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній         справі № 127/1613/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину в сумі 38 012,50 грн., яка буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження (а. с. 24).
Статтею 19 ЦПК України визначено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ (пункт 1 частини 4); малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи про оплату додаткових витрат на дитину, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) ( пункти 1 і 3 частини 6).
Згідно вимог пункту 1 частини 1 та пункту 1 частини 4 статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи; спори про оплату додаткових витрат на дитину.
З урахуванням заявлених вимог, їх розміру та положень процесуального закону, суд першої інстанції призначив до розгляду і розглянув справу у спрощеному позовному провадженні, що свідчить про безпідставність доводів апеляційної скарги в цій частині. 
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому рішення у ній не підлягає касаційному оскарженню (п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України).
Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд 

Постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 травня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.
Головуючий	М. В. Матківська  	
Судді	І. В. Міхасішин  	
  	І. М. Стадник