ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий суддя у першій інстанції: Іванчулинець Д.В.

25 жовтня 2023 року	Львів	Справа № 260/2997/21 пров. № А/857/16203/23	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді:                                                  Бруновської Н.В.
суддів:                                                                      Хобор Р.Б., Шавеля Р.М.
за участю секретаря судового засідання:                    Пославського Д.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року у справі № 260/2997/21 за адміністративним позовом Товариства з   обмеженою відповідальністю "Нова пошта" до   Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги,-

ВСТАНОВИВ:
16.07.2021р. позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Нова пошта" ( ТзОВ "Нова пошта") звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Закарпатській області, у якому просив суд: 
- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу (форма «Ю») від 04.06.2021р.  № 0024002-1302-0701.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2021 року провадження у даній адміністративній справі закрито на підставі п.8 ч.1 ст.238 Кодексу адміністративного судочинства України.
17.11.2021р. позивач подав до суду заяву про розподіл судових понесених витрат на професійну правничу допомогу, в якій просив стягнути на користь ТзОВ «Нова Пошта» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Закарпатській області витрати пов`язані з переїздом представника позивача до іншого населеного пункту в розмірі 5610,00 грн. 
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 29.11.2021р. заяву задоволено частково. 
Суд стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Закарпатській області на користь ТзОВ «Нова Пошта» витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 1320,00 грн.
Не погоджуючись із даним рішеннями суду першої інстанції, апелянт Головне управління ДПС у Закарпатській області подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. 
Просить суд, ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 29.11.2021 р. скасувати та прийняти нову постанову якою заяву залишити без задоволення. 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість додаткового рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що на підтвердження понесених витрат позивач надав суду наступні докази:
- карту маршруту Львів-Ужгород-Львів, відповідно до якого відряджався адвокат на судові засідання, які відбулися 01 жовтня 2021 року та 11 листопада 2021 року;
- картку обліку малоцінних та швидкозношуваних предметів, яка підтверджує, що адвокат витрачав по 10 літрів палива на 100 км.;
- повістка про виклик у судове засідання на 01 жовтня 2021 року;
- посвідчення про відрядження ОСОБА_1 до міста Ужгород на 01 жовтня 2021 року;
- звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт від 05 жовтня 2021 року яким підтверджено витрати 200,00 грн. добових;
- повістка про виклик в судове засідання на 08 листопада 2021 року;
- фіскальні чеки від 08 листопада 2021 року на суму 1336,00 грн. та на 835,00 грн.;
- звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт від 16 листопада 2021 року, яким підтверджено витрати 200,00 грн. добових;
- фіскальні чеки від 11 листопада 2021 року на суму 835,00 грн. та 835,00 грн..
ст.16 КАС України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
У п.4, п.6, п.9 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.05.2012р. № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
ст.134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та  здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
ч.1 ст.139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього  Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що витрати на професійну правничу допомогу є одним з видів судових витрат і адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право позивача на відшкодування таких витрат за умови їх підтвердження належними доказами.
При цьому, законодавцем передбачено можливість вирішення питання щодо відшкодування позивачу понесених ним витрат на правничу допомогу шляхом ухвалення у справі додаткового судового рішення з метою усунення такого недоліку, як неповнота судового рішення в частині розподілу судових витрат.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що правильним є висновок суду першої інстанцій про те, що наданими позивачем доказами підтверджується факт понесення витрат на професійну правничу допомогу за подання позову в цій справі.
Разом з тим, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Так, обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги щодо розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, апелянт зазначив, що перелік послуг наданих адвокатом не відповідає дійсності.
Колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що судом першої інстанції встановлено, що представник позивача був присутній на двох засіданнях, які зокрема відбулися 08 листопада 2021 рок та 11 листопада 2021 року, що підтверджується протоколами судових засідань.
Добові витрати представника позивача підтверджені належними та допустимими доказами у розмірі 600 грн. Тобто, за кожне відрядження: 01 жовтня 2021 року, 08 листопада 2021 року та 11 листопада 2021 року (3 доби по 200,00 грн.).
Стосовно витрат на пальне, колегія суддів зазначає про таке.
На підтвердження витрат на паливо представник позивача подав до суду фіскальні чеки, відповідно до яких останній оплачував на кожне відрядження по 1670,00 грн. за паливо – бензин А-95, тобто 5010,00 грн. за 3 відрядження (1670,00 + 1670,00 + 1670,00).
Однак, суд першої інстанції обґрунтована зменшив відшкодування розміру таких витрат, оскільки представник позивача мав можливість скористатися послугами громадського транспорту, тобто приїхати до Ужгороду рейсовим автобусом чи потягом сполучення Львів-Ужгород, Ужгород-Львів.
Оскільки середня вартість квитка на потяг Львів – Ужгород та Ужгород – Львів за одну поїзду, тобто в обидві сторони становить 240 гривень, тому за 3 поїздки суд обґрунтована компенсував суму в розмірі - 720 грн. (240,00 грн. * 3 відрядження).
При визначені відшкодування витрат на суму гонорару адвоката, суд виходить з реальності адвокатських витрат (чи мали місце ці витрати, чи була в них необхідність), а також розумності їх розміру. Такі критерії застосовує Європейській суд з прав людини. У справі "East/West Allianse Limited" суд зазначив, що заявник має право на компенсацію судових витрат, тільки якщо буде доведено, що такі витрати фактично мали місце, були неминучі, а їх розмір є обґрунтованим.
З врахування складності справи, часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих послуг та виконаних робіт, колегія суддів вважає співмірною компенсацією вартість виконаної роботи в розмірі 1320,00 грн., які суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з суб`єкта владних повноважень в користь позивача.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також в п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів видно, що до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
ст.316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни додаткового рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст.134-139, 229, 242, 308, 310, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України,    суд-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області – залишити без задоволення, а ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року у справі № 260/2997/21 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Н. В. Бруновська 	
судді	 	Р. Б. Хобор 	
 	 	Р. М. Шавель  	
Повне судове рішення складено 06.11.2023р