ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 м.Рівне, вул.Яворницького, 59

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

01 листопада 2023 року                                                                           Справа № 924/423/23 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Розізнана І.В. ,  суддя Павлюк І.Ю. 

секретар судового засідання Петрук О.В., 

представники учасників справи:
позивача -                 Якимчук О.М.;
відповідача -             Сніцаренко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Твій газзбут» на рішення господарського суду Хмельницької області від 21.08.2023, повний текст якого складено 29.08.2023 та на додаткове рішення від 11.09.2023, повний текст якого складено 11.09.2023, у справі №924/423/23 (суддя Танасюк О.Є.)

за позовом          Товариства з обмеженою відповідальністю «Твій Газзбут» 
до                        Товариства з обмеженою відповідальністю «Летичів-Агро» 
про стягнення  6066144,47 грн штрафу, пені та річних

В квітні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Твій газ збут» (надалі в тексті – ТзОВ «Твій газзбут») звернулось до Господарського суду Хмельницької області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Летичів-Агро» (надалі в тексті – ТзОВ «Летичів-Агро») 6066144,47 грн, з яких: 3646993,22 грн штраф за недовикориста-ний обсяг природного газу, 39 882,82 грн штраф за недотримання щодобового споживання планового обсягу газу, 2368163,11 грн штраф за відхилення добового обсягу природного газу, 10476,72 грн пеня, 628,60 грн -3% річних.(т.1, арк.справи 1-11).
Рішенням господарського суду Хмельницької області від 21.08.2023 у справі №924/423/23 позов ТзОВ «Твій газзбут» задоволено частково. Присуджено до стягнення з ТзОВ «Летичів-Агро» на користь ТзОВ «Твій газзбут» 10476,72 грн пені, 628,60 грн -3% річних та 166,58 грн витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви. В решті позову відмовлено.(т.1, арк.справи 144-149).
Задовольняючи позов в частині стягнення  пені та 3% річних, місцевий суд виходив з того, що Відповідач прострочив здійснення оплати за поставлений природний газ, що не заперечував останній.
В частині відмови у задоволенні стягнення штрафів, суд першої інстанції взяв до уваги, що сторони укладаючи додаткові угоди до договору, скоригували обсяги природного газу та виз-начили тільки верхню, крайню межу запланованого обсягу споживання газу Відповідачем, тоді як нижня межа сторонами не погоджувалася. Відтак, відсутність у договорі визначеного мінімального обсягу підтвердженого споживачем планового споживання газу протягом серпня, вересня, жовтня та листопада 2022 року спростовує твердження позивача про те, що Відповідач у вказані періоди порушив умови договору у вигляді недовикористання погодженого обсягу природного газу. Крім того, господарський суд зазначив, що у п.1.2 Договору сторони визначили верхню межу річного планового обсягу постачання газу – до 180060 м3. 
Місцевий суд звернув увагу, що пунктами 6.2.4, 6.2.5 на які посилається Позивач, не  передбачено стягнення штрафних санкцій.
Також суд першої інстанції дійшов висновку, що визначення у договорі штрафу, а не збитків не звільняє позивача від обов`язку доведення в діях відповідача складу цивільного правопорушення, зокрема його об`єктивної сторони, а саме: протиправне діяння (дія чи бездіяльність), його шкідливі наслідки (збитки); причинно-наслідковий зв`язок між діянням і шкідливим результатом (збитками). 
Однак, Позивачем не надано доказів на підтвердження реальності понесення останнім збитків, не доведено протиправної поведінки та причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) відповідача та настанням збитків, тобто не доведено об`єктивну сторону правопорушення.
Крім того, додатковим рішенням від 11.09.2023 частково задоволено заяву ТзОВ «Летичів-Агро» про стягнення з ТзОВ «Твій Газзбут» витрат на професійну правничу допомогу. Присуджено до стягнення з Позивача на користь Відповідача 30 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, в іншій частині заяви відмовлено. Суд першої інстанції виходив з того, що між Відпо-відачем та Адвокатським об`єднанням «Бератер» було встановлено фіксований розмір гонорару у розмірі 60000,00 грн. Однак, враховуючи заперечення Позивача та критерій реальності і розумності адвокатських витрат, місцевий суд дійшов висновку, що обґрунтованою сумою понесених витрат на професійну правничу допомогу є 30000,00 грн.(т.1, арк.справи 170-173).

Не погоджуючись із рішеннями, ТзОВ «Твій Газзбут»-Позивач у справі подав скаргу до Північно-західного апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення гос-подарського суду Хмельницької області від 21.09.2023 в частині відмови у стягненні 6055039,15 грн та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовільнити в повному обсязі. (т.2, арк.справи 2-15).
Обґрунтовуючи скаргу Апелянт зазначає, що господарський суд першої інстанції неповно з`ясував всі обставини справи, ухваливши рішення з порушенням норм матеріального та процесу-ального права. Висновок місцевого суду, що заявлені до стягнення штрафні санкції за своєю правовою природою відносяться до збитків, на думку Скаржника є невірним, адже у разі порушення зобов`язання, позивач має право стягнути з відповідача як штрафні санкції, так і вимагати відшкодування збитків.
Апелянт зауважує з посиланнями на Кодекс газотранспортної системи (надалі в тексті – Кодекс ГТС), що за невідповідність замовлених обсягів природного газу фактично відібраним, споживач несе відповідальність перед оператором ГТС і це, на переконання Скаржника, спрос-товує твердження місцевого суду про недоведення Позивачем понесених збитків у зв`язку з недотриманням Відповідачем режиму споживання природного газу.

Також Скаржник не погодився з додатковим рішенням Господарського суду Хмельницької області від 11.09.2023, просить скасувати його та ухвалити нове, яким відмовити ТзОВ «Летичів-Агро» в задоволенні заяви щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу.(т.2, арк. справи 28-31).
На переконання Скаржника, розмір витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критерію розумності їх розміру та не є співмірним зі складністю справи. Крім того вважає, що суд першої інстанції ухвалюючи спірне додаткове рішення, не звернув увагу на заперечення позивача, зокрема на те, що акт виконаних робіт, підписаний клієнтом та адвокатом не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі за рахунок іншої сторони, адже їх розмір має бути доведений та документально обґрунтований. При цьому, Апелянт вважає, що Відповідач зобов`язаний був надати розрахунок витрат на правничу допомогу з зазначенням погодинно скільки часу витрачено адвокатами при наданні послуг ТзОВ «Летичів-Агро».

Ухвалами суду від 06.10.2023 відкрито апеляційні провадження за апеляційними скаргами ТзОВ «Твій Газзбут» на рішення господарського суду Хмельницької області від 29.08.2023 та на додаткове рішення від 11.09.2023 у справі №924/423/23 та призначено до розгляду на 01.11.2023. Вирішено розгляд скарг здійснювати в межах одного апеляційного провадження.(т.2, арк.справи 26, 36).
16.10.2023 на адресу апеляційного суду надійшли відзиви, в яких ТзОВ «Летичів-Агро» просить рішення господарського суду Хмельницької області від 29.08.2023 та додаткове рішення від 11.09.2023 залишити без змін, а апеляційні скарги ТзОВ «Твій Газзбут» без задоволення.(т.2, арк.справи 48-54, 57-61).
В судовому засіданні апеляційної інстанції 01.11.2023, Позивач підтримав доводи скарг та просив їх задоволити, Відповідач надав пояснення в обґрунтування своєї позиції та заперечив проти вимог апеляційних скарг, просив залишити рішення та додаткове рішення без змін.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд
ВСТАНОВИВ:
Як вбачається з матеріалів справи, 22.06.2022 ТзОВ «Твій Газзбут»-постачальник та ТзОВ «Летичів-Агро»-споживач укладено Договір постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41АР200-92654-22 (надалі в тексті – Договір), відповідно до п.1.1 якого, постачальник зобов`язується передати у власність споживачу у 2022 році природний газ (надалі в тексті – газ), а споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором.
Річний плановий обсяг постачання газу – до 180060 м3.(п.1.2 Договору). 
Планові обсяги постачання газу по місяцях визначено в додатку 1, що є невід`ємною частиною цього договору.(п. 1.3).
Відповідно до п.1.4 Договору, передача газу за цим договором здійснюється на межах балансової належності об`єктів споживача відповідно до актів розмежування ділянок обслугову-вання (далі – пункти призначення). Перелік точок комерційного обліку споживача вказаний у додатку 2, що є невід`ємною частиною договору.
Згідно абз.1 п.2.3 Договору, обсяг переданого (спожитого) газу за розрахунковий період (п.4.1 Договору), що підлягає оплаті споживачем, визначається на межі балансової належності має оператором ГРМ та споживачем на підставі даних комерційних вузлів обліку (лічильників газу), визначених в заяві-приєднанні до договору розподілу природного газу, укладеного між оператором ГРМ та споживачем, а також з урахуванням процедур, передбачених кодексом ГРМ.    
Постачання та споживання підтверджених обсягів газу протягом місяця здійснюється як правило в рівномірному режимі, виходячи із середньомісячної норми (далі – добова норма), яка визначається шляхом ділення місячного підтвердженого обсягу газу на кількість днів протягом цього місяця, або згідно узгодженого сторонами графіку до 25-го числа місяця постачання у випадку, якщо споживання здійснюється протягом місяця нерівномірно. 
У разі нерівномірного щодобового споживання, який підлягає постачанню у місяці поста-чання, споживач зобов`язаний до 10:00 год. дня, що передує дню, з якого змінюється плановий обсяг надати постачальнику заяву про збільшення/зменшення планового обсягу газу із зазначен-ням планових щодобових обсягів споживання газу на наступний (залишковий) період місяця постачання. 
У разі необхідності коригування планового споживання природного газу у газовій добі споживання, споживач зобов`язаний надіслати скориговану заяву про збільшення/зменшення планового обсягу газу на добу постачання не пізніше ніж 18:00 год. газової доби постачання природного газу. Заявка також має містити планові щодобові обсяги споживання газу на наступний (залишковий) період місяця постачання.
Пунктом 2.4 Договору встановлено, що обсяг споживання природного газу споживачем у розрахунковому періоді не повинен перевищувати підтверджений обсяг природного газу. Допус-кається відхилення споживання обсягу природного газу протягом розрахункового періоду в розмірі +3% від підтвердженого обсягу природного газу у відповідну газову добу.
Визначення (звіряння) фактичного обсягу поставленого (спожитого) природного газу між сторонами, згідно з п.2.5 Договору здійснюється в наступному порядку:
- за підсумками розрахункового періоду споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати постачальнику копію відповідного акта про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між оператором ГРМ та споживачем, відповідно до вимог Кодексу ГРМ (п.п.2.5.1 Договору);
- на підставі отриманих від споживача даних та/або даних оператора ГТС постачальник протягом трьох робочих днів готує та надає споживачу два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписані уповноваженим представником постачальника або з використанням кваліфікованого електронного підпису відповідно до Законів України «Про електронні довірчі послуги», «Про електронні документи та електронний документообіг»  та  «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».(п.п.2.5.2 Договору);
- споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі природного газу зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій  формі мотивовану відмову від підписання акта приймання-передачі природного газу.(п.п.2.5.3 Договору).
Сторони у п.3.2 Договору передбачили, що ціна одного кубічного метру (далі – м3) природного газу без урахування податку на додану вартість становить 25,41666667 грн, крім того компенсація вартості послуги доступу до потужності становить 0,13657600 грн. Ціна 1 м3 природного газу з урахування компенсації вартості послуги доступу до потужності складає 25,55324267 грн. Податок на додану вартість становить 5,11064853 грн. Всього ціна одного кубічного метру природного газу становить 30,66389120 грн.
Зміна ціни узгоджується шляхом підписання додаткової угоди до цього договору, крім випадку, визначеного п.3.3.1 цього договору (п.3.3 Договору).
Сторони погодили, що місячна вартість газу визначається як добуток ціни газу та загального обсягу фактично поставленого (спожитого) газу, визначеного згідно з розділом 2 цього договору.(п.3.5 Договору).
Розрахунковий період за договором становить один календарний місяць. Оплата газу за договором здійснюється споживачем виключно грошовими коштами у національній валюті України – гривні в наступному порядку: оплата в розмірі 100% здійснюється споживачем до 28 числа місяця, що передує місяцю поставки. Остаточний розрахунок за фактично переданий постачальником газ здійснюється споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним. (п.п. 4.1, 4.2 Договору).
Споживач зобов`язаний дотримуватися дисципліни споживання газу, визначеної розділом 2 договору, а також Правилами постачання природного газу, а також оплачувати постачальнику вартість газу на умовах та в обсягах, визначених договором.(п.п.5.5.1, 5.5.2 Договору).
За невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність згідно з договором і чинним законодавством України.(п.6.1 Договору).
Відповідно до п.6.2.1 Договору, у разі порушення споживачем строків оплати передбачених розділом 4 договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.
Якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг споживання газу буде менший від підтвердженого обсягу природного газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), споживач зобов`язується сплатити постачальнику штраф у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується штраф, від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період (п.6.2.3. Договору).
За умовами п.6.2.4 Договору у випадку недотримання споживачем щодобового споживання планового обсягу газу у місяці постачання, тобто у разі виникнення добового небалансу, споживач зобов`язаний не пізніше 18 числа місяця, наступного за місяцем постачання, на підставі відповідного рахунку відшкодувати постачальнику:
-  у разі позитивного небалансу – суму різниці між вартістю природного газу без урахування компенсації вартості послуги доступу до потужності, визначеною за ціною згідно з пунктом 3.2 цього договору та вартістю природного газу за маржинальною ціною продажу природного газу, зазначеною на сайті оператора ГТС за посиланням: https://tsoua.соm/ kliyentam/taryfy/;
-  у разі негативного небалансу – суму різниці між вартістю природного газу без урахування компенсації вартості послуги доступу до потужності, визначеною за ціною згідно з пунктом 3.2. цього договору та вартістю природного газу за маржинальною ціною придбання природного газу, зазначеною на сайті оператора ГТС за посиланням: https://tsoua.соm/kliyentam/taryfy/.
Відповідно до п.6.2.5 Договору, в разі відхилення в сторону збільшення добового обсягу споживання газу у порівнянні з підтвердженим обсягом споживання, постачальник має право вимагати від споживача сплати компенсації вартості послуги доступу до потужності у вигляді різниці між замовленим та спожитим обсягом, виходячи з подвійного розміру послуги доступу до потужності. У разі відхилення в сторону зменшення добового обсягу споживання газу у порівнянні з підтвердженим обсягом споживання, споживач сплачує компенсацію вартості послуги доступу до потужності, виходячи з вартості замовленого обсягу природного газу на відповідну добу, незалежно від того, чи було повністю спожито заявлений обсяг природного газу.
Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін (за наявності) і діє в частині постачання газу з газової доби, з якої споживач включений до реєстру споживачів ТзОВ «Твій Газзбут» в  інформаційній платформі оператора ГТС до 31.12.2022, а в частині проведення розрахунків – до  їх повного здійснення.(п.10.1 Договору).
З матеріалів справи вбачається, що зазначений договір укладений за допомогою сервісу «Вчасно» з використанням електронних підписів: від ТзОВ «Твій Газзбут» договір підписала Лавриненко Н.В. (директор), від ТзОВ «Летичів-Агро» договір підписав Олексик О.П. (керівник). Також договір скріплено електронними печатками товариств.(т.1, арк.справи 15-16).
Матеріалами справи стверджено, що у додатку №1 до Договору від 14.06.2022 сторонами погоджено планові обсяги постачання газу у 2022 році: на липень – 5115 м3, на серпень – 2755 м3, на вересень – 4643 м3, на жовтень – 167547 м3.
Крім того, Додатком №2 до Договору, сторонами погоджено перелік ЕІС-код точок комер-ційного обліку споживача: місцезнаходження точки комерційного обліку – Вінницька область, Барський район, м.Бар, вул.Цукрового заводу, буд.32-В; ЕІС-код точки комерційного обліку споживача – 56XO0000YR6IP00Y, газотранспортна організація – ТзОВ «Оператор ГТС України», газорозподільча організація – АТ «Вінницягаз».(т.2, арк.справи 17).
Матеріали справи свідчать, що протягом дії Договору сторони підписали ряд Додаткових угод, зокрема:
1) Додаткова угода №ДУ-1/41АР200-92654-22 від 29.07.2022, якою сторони внесли зміни у п.3.3 та п.3.3.1. 
Зокрема, у п.3.3 Договору домовилися про узгодження ціни на газ, починаючи з 01.08.2022: «ціна одного кубічного метру (м3) природного газу без урахування ПДВ становить 30,41666667 грн, крім того компенсація вартості послуги доступу до потужності становить 0,13657600 грн. Ціна одного кубічного метру природного газу з урахування компенсації вартості послуги доступу до потужності складає 30,55324267 грн ПДВ становить 6,11064853 грн. Всього ціна одного кубічного метру природного газу становить 36,66389120 грн. 
Пункт 3.3.1 Договору сторони домовилися викласти у наступній редакції: «В разі порушення споживачем графіку оплати, визначеного п.4.2 цього договору більше ніж на 3 банківських дні, постачальник в односторонньому порядку встановлює ціну кубічного метру газу без урахування ПДВ з 01.08.2022 на рівні: 31,25000000 грн, крім того компенсація вартості послуги доступу до потужності становить 6,27731520 грн. Всього ціна одного кубічного метру природного газу становить 37,663899120 грн».(т.1, арк.справи 19).
2) Додаткова угода №ДУ-2/41АР200-92654-22 від 30.07.2022, якою сторони визначили плановий обсяг споживання у серпні 2022 року – до 2755 м3.(п.1 додаткової угоди). Також внесено зміни в п.3.3 та п.3.3.1 Договору щодо ціни одного кубічного метру природного газу.
3) Додаткова угода №3/41AP200-92654-22 від 29 серпня 2022 року до Договору, якою було визначено плановий обсяг споживання до 14 465 м3 – у вересні 2022 року. 
4) Додаткова угода №4/41AP200-92654-22 від 30 вересня 2022 року до Договору, якою було визначено плановий обсяг споживання до 105 100 м3 у жовтні 2022 року. 
5) Додаткова угода №5/41АР200-92654-22 від 31 жовтня 2022 року до Договору, якою було визначено плановий обсяг споживання до 86 600 м3 у листопаді 2022 року.(т.1, арк.справи 19, 21, 23,25,27).
Матеріалами справи підтверджено, що 04.11.2022 сторони уклали Додаткову угоду №ДУ-6/41АР200-92654-22 до Договору, у п.1 якої сторони домовилися припинити дію Договору №41АР200-92654-22 від 22.06.2022. Також сторони погодили внести зміни до п.10.1. Договору в частині кінцевого строку дії договору – до 09.11.2022.(т.1, арк.справи 29).
З матеріалів справи вбачається, що усі Додаткові угоди підписані у сервісі «Вчасно» КЕП/ЕЦП та скріплені електронними печатками сторін.(т.1, арк.справи 20,22,24,26,28,30).
Як встановлено судом першої інстанції та стверджено матеріалами справи, на виконання умов Договору Позивач передав, а Відповідач прийняв 72942,92 м3 (в липні 2022 – 1447,34 м3, в серпні 2022 – 25647,78 м3, у вересні 2022 – 1402,82 м3, в жовтні 2022– 18432,88 м3, в листопаді 2022 – 26012,16 м3) що стверджується актами приймання-передачі природного газу: №ТГ382040367 від 31.07.2022 на суму 44381,08 грн; №ТГ382050960 на суму 1180721,61 грн; №ТГ 382068325 від 30.09.2022 на суму 69669,50 грн; №ТГ382095257 на суму 817754,28 грн; №ТГ382103572 від 30.11.2022 на суму 1154000,64 грн.(т.1, арк.справи 31-35).
Матеріали справи свідчать, що ТзОВ «Летичів-Агро» в листі №280 від 03.11.2022 просило ТзОВ «Твій Газзбут» призупинити дію Договору від 22.06.2022, згідно п.8.1 Договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів.(т.1, арк.справи 82).
Крім того, листом №28/1 від 03.11.2022 ТзОВ «Летичів-Агро» просило ТзОВ «Твій Газ-збут» відключити з 06.11.2022 підприємство з моніторингу постачальника ТзОВ «Твій Газзбут» в інформаційній платформі оператора ГТС.(т.1, арк.справи 83). 
Матеріалами справи стверджено, що Позивач 19.01.2023 надіслав Відповідачу лист-вимогу з пропозицією впродовж 7 днів з дня отримання вимоги сплатити 6065515,87 грн заборгованості (штрафні санкції) на підставі п.п. 6.2.1, 6.2.3, 6.2.4, 6.2.5 Договору через невикористання споживачем підтвердженого обсягу газу.(т.1, арк.справи 44-45).
Листом №52 від 09.02.2023 ТзОВ «Летичів-Агро» заперечило проти штрафів нарахованих ТзОВ «Твій Газзбут» з підстав погодження в Договорі лише верхньої, крайньої межі запланованого обсягу споживання газу, тоді як нижня межа сторонами не погоджувалася. Крім того, Відповідач зауважив на застосуванні різних штрафів за одне й те саме порушення.(т.1, арк.справи 46-47).
Вважаючи, що несплатою в добровільному порядку штрафних санкцій Відповідач порушує права Позивача, останній звернувся до господарського суду з даним позовом.

Як зазначалось вище, рішенням Господарського суду Хмельницької області від 21.08.2023 позов задоволено частково. Додатковим рішенням заяву Відповідача про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково.(т.1, арк.справи 144-149, 170-173).

Перевіривши додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга Позивача на рішення суду першої інстанції безпідставна та не підлягає задоволенню, з огляду на наступне:
Переглядаючи рішення суду першої інстанції, колегія суддів приймає до уваги, що у відповідності до ч.1 ст.269 ГПК України – суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З огляду на зазначені обставини, апеляційний суд не переглядає і залишає без змін рішення господарського суду Хмельницької області від 21.08.2023 в частині задоволення позову про стягнення з ТзОВ «Летичів-Агро» на користь ТзОВ «Твій Газзбут» 10476,72 грн пені та 628,60 грн -3% річних. Колегія суддів перевіряє законність та обґрунтованість рішення по суті в межах доводів апеляційної скарги. 
Відповідно до абз. 2 ч.1 ст.175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (надалі в тексті – ЦК України), з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (надалі в тексті – ГК України). 
З положень ст.509 ЦК України, ст.173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Згідно зі ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що перед-бачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст.174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. (ст.ст. 627, 629 ЦК України).

Як стверджено матеріалами справи, правовідносини між сторонами виникли на підставі Договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41АР200-92654-22 від 22.06.2022, укладеного між ТзОВ «Твій Газзбут» та ТзОВ «Летичів-Агро».
Сторони стверджують, що на момент звернення з позовом до суду, у Відповідача відсутня основна заборгованість за поставлений природний газ.
Поруч з тим, підставою перегляду рішення суду першої інстанції Позивач визначив безпідставну відмову у стягненні 6055039,15 грн штрафу та пені, нарахованих через порушення Відповідачем пунктів 6.2.3, 6.2.4 та 6.2.5 Договору у зв`язку з недотриманням Відповідачем щодобового споживання планового обсягу природного газу за договором протягом липня та вересня-листопада 2022 року, що спричинило виникнення добових небалансів.
Переглядаючи оскаржуване рішення, колегія суддів виходить з того, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18 (провадження №12-79гс19) зазначено, що главою 24 Господарського кодексу України загальні засади відповідаль-ності учасників господарських відносин врегульовано таким чином, що господарсько-правова відповідальність передбачена за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Тож справедливість, добросовісність, розумність як загальні засади цивільного законодавства є застосовними у питаннях щодо застосування господарсько-правової відповідальності.
Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері госпо-дарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (частини 1, 2  статті 217 ГК України).
Штрафними санкціями, згідно ч.1 ст.230 ГК України, є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.(ч.2 ст.549 ЦК України).
Натомість, пунктом 6.2.3 Договору визначено, якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг споживання газу буде менший від погодженого обсягу природного газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), споживач зобов`язується відшкодувати постачальнику штраф у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується штраф, від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період.
Згідно з п.6.2.4 Договору у випадку недотримання споживачем щодобового споживання планового обсягу газу у місяці постачання, тобто у разі виникнення добового небалансу, споживач зобов`язаний не пізніше 18 числа місяця, наступного за місяцем постачання, на підставі відповідного рахунку відшкодувати постачальнику у разі позитивного небалансу – суму різниці між вартістю природного газу без урахування компенсації вартості послуги доступу до потужності, визначеною за ціною згідно з пунктом 3.2 цього договору та вартістю природного газу за маржинальною ціною продажу природного газу, зазначеною на сайті Оператора ГТС за посиланням: https://tsoua.соm/kliyentam/taryfy/.
У разі відхилення в сторону зменшення добового обсягу споживання газу у порівнянні з підтвердженим обсягом споживання, споживач сплачує компенсацію вартості послуги доступу до потужності, виходячи з вартості замовленого обсягу природного газу на відповідну добу, незалежно від того, чи було повністю спожито заявлений обсяг природного газу (п.6.2.5. Договору).
Приписи ч.2 ст.6 та ст.627 ЦК України визначають співвідношення між актами цивільного законодавства і договором. Допустимість конкуренції між актами цивільного законодавства і договором випливає з того, що вказані норми передбачають ситуації, коли сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства та врегулювати свої відносини на власний розсуд, і коли вони не вправі цього робити.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, взаємовідносини учасників ринку природного газу регулюються, зокрема Законом України «Про ринок природного газу», Правилами постачання природного газу, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 №2496.
Частиною 5 статті 12 Закону України «Про ринок природного газу» визначені істотні умови договору, зокрема, згідно з пунктом 6 передбачено, що договір постачання повинен містити таку істотну умову, як порядок відшкодування та визначення розміру збитків, завданих внаслідок порушення договору постачання.
Відповідно до п.п.1 п.1 розділу VII Правил постачання природного газу відшкодування збитків споживачем, що не є побутовим (крім споживачів, постачання яким здійснюється в рамках виконання спеціальних обов`язків, покладених Кабінетом міністрів України на суб`єктів  ринку природного газу на підставі статті 11 Закону України «Про ринок природного газу»), постачальнику здійснюється таким чином та в таких випадках: якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за договором постачання природного газу, буде менший від підтвердженого обсягу природного газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків у розмірі не більше подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період.
З огляду на положення чинного законодавства щодо обов`язковості умов договору, укладеного сторонами – колегія суддів звертає увагу, що з урахуванням положень Закону України «Про ринок природного газу», яким визначені істотні умови договору про постачання природного газу, зокрема, порядок відшкодування та визначення розміру збитків, завданих внаслідок порушення договору постачання, а також здійснення постачальником нарахування збитків за формулою та в порядку, визначеному договором та Правилами постачання природного газу, а також здійснення належного повідомлення споживача про заподіяння та нарахування збитків шляхом складання та направлення акта-претензії – постачальник природного газу має право на відшкодування споживачем збитків за перевищення/зменшення фактично спожитого обсягу природного газу, що відрізняється від замовленого споживачем обсягу.
Зазначене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 25.03.2021 у справі №910/4608/20 та від 21.09.2021 у справі №904/6992/20, постанові Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.06.2022 у справі №904/6994/20.
Суд зважає й на існуючу сформовану практика суду касаційної інстанції щодо застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах щодо відшкодування збитків споживачем, що не є побутовим, постачальнику природного газу із урахуванням приписів розділу VI Правил постачання природного газу, викладена у постановах Верховного Суду від 25.03.2021 у справі № 910/4608/20, від 25.08.2021 у справі №911/3215/20, від 21.09.2021 у справі №904/6992/20, від 26.10.2021 у справі №904/6985/20 та від 16.12.2021 у справі №911/3214/20, від 20.01.2022 у справі №908/21/21, від 26.01.2022 у справі №914/617/21, від 20.01.2022 у справі №911/77/21, постанові Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.06.2022 у справі №904/6994/20.

Поруч з тим, Скаржник стверджує, що до стягнення заявлено саме штрафні санкції у вигляді штрафу, а не у вигляді збитків, які останній також вправі заявити додатково.
Однак, з матеріалів справи вбачається, що підставою для нарахування штрафу окрім пунктів Договору Апелянт зазначив саме п.1 розділу VII Правил постачання природного газу, яким визначено порядок відшкодування збитків, якщо фактичний обсяг споживання газу буде менший від підтвердженого обсягу природного газу за підсумками розрахункового періоду. Натомість у Договорі за вказане порушення передбачено відповідальність у вигляді штрафу.
Крім того, Скаржник неодноразово зазначав, що відповідальність за невідповідність замовлених обсягів природного газу фактично відібраним ТОВ «Твій Газзбут» несе перед Оператором ГТС згідно з вимогами Кодексу ГТС та договору транспортування природного газу
Оскільки розділом VII Правил встановлена відповідальність споживача за недотримання підтверджених обсягів природного газу за відповідний період у формі відшкодування збитків, розмір яких оператор має довести у встановленому порядку, а пункт Договору, що має ідентичні умови покладає на споживача відповідальність у формі штрафу та фактично створює умови для застосування до споживача подвійної відповідальності за одне порушення, що на переконання колегії суддів, зумовлює застосування до спірних правовідносин правил вирішення спорів про стягнення збитків. 
Крім того, відсутність основного боргу за постачання природного газу свідчить саме про стягнення збитків. 
Суд першої інстанції зазначив, що визначення в договорі штрафу, а не збитків не звільняє Позивача від обов`язку доведення в діях Відповідача складу цивільного правопорушення, зокрема його об`єктивної сторони, а саме: протиправне діяння (дія чи бездіяльність), його шкідливі наслідки (збитки); причинно-наслідковий зв`язок між діянням і шкідливим результатом (збитками), з чим погоджується суд апеляційної інстанції.
Відсутність хоча б одного із вказаних елементів, що утворюють склад правопорушення, не дає підстави кваліфікувати поведінку боржника як правопорушення та, відповідно, не може бути підставою застосування відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності.
Слід зазначити, що за змістом статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Відшкодування збитків є однією з форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст.22 ЦК України, оскільки частиною 1 цієї статті визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
За приписами ч.2 ст.224 ГК України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.
Відповідно до ст.225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою сторо-ною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.
Отже, збитки – це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів, як учасника певних суспільних відносин і яке виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати.
Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. При цьому на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподію-вача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. Натомість вина боржника у порушенні зобов`язання презюмується та не підлягає доведенню кредитором, тобто саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.
Аналогічну правову позицію висвітлено у постанові Верховного Суду від 30.06.2022 у справі №916/1466/21.
При цьому, відповідальність у вигляді відшкодування збитків може бути покладено на особу за наявності в її діях складу цивільного правопорушення. На позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок між такою поведінкою із заподіяними збитками. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 30.03.2021 у справі № 908/2261/17 (за позовом про відшкодування збитків).
Доведення постачальником факту завдання йому збитків належними і допустимими доказами є його обов`язком, про що зазначено Верховним Судом у Постановах від 26.10.2021 у справі №904/6985/20, від 14.12.2021 у справі №924/5/21, від 16.12.2021 у справі №911/3214/20, від 23.12.2021 у справі №908/24/21, від 20.01.2022 у справі №911/7721.
Натомість матеріали справи не містять, а Позивачем не надано доказів на підтвердження реальності понесення ним збитків, не доведено протиправної поведінки та причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) Відповідача та настанням збитків, тобто не доведено об`єктивну сторону правопорушення.
Твердження Скаржника про його відповідальність перед Оператором ГТС відхиляються апеляційним судом, адже останній не є стороною даного спору, а відносини між Позивачем та Оператором ГТС не є предметом дослідження в даній справі.

Щодо тверджень Скаржника про встановлення обсягу природнього газу в конкретному розмірі, тобто погодження обсягу сторонами, а саме: річний плановий обсяг постачання газу становить 180060 м3 в розрізі місяців, в липні 2022 року – 5 115 м3; в серпні 2022 року – 2 756 м3; в вересні 2022 року – 4 643 м3; в жовтні 2022 року – 16 7547 м3, колегія суддів зазначає наступне.
З обставин, встановлених судом першої інстанції вбачається, що після першого місяця  споживання природного газу (розрахунковий період визначений п.4.1 Договору), враховуючи спожиття газу в липні 2022 року в меншому обсязі, ніж визначено в Договорі – сторонами було досягнуто взаємної згоди про внесення змін до договору в частині запланованих обсягів спожи-вання природного газу таким чином, щоб була визначена лише верхня крайня межа обсягу постачання.
Матеріалами справи стверджено, що додатковою угодою №ДУ-2/41АР200-92654-22 від 30.07.2022 до Договору сторони визначили плановий обсяг споживання у серпні 2022 року – до 2755 м3. 
29.08.2022 сторонами укладено додаткову угоду №ДУ-3/41АР200-92654-22 до Договору, якою погоджено плановий обсяг споживання у вересні 2022 року – до 14465 м3. 
30.09.2022 сторонами укладено Додаткову угоду №ДУ-4/41АР200-92654-22 до Договору, якою погоджено плановий обсяг споживання у жовтні 2022 року – до 105100 м3. 
Додатковою угодою №ДУ-5/41АР200-92654-22 від 31.10.2022 до Договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41АР200-92654-22 від 22.06.2022 сторони визначили плановий обсяг споживання у листопаді 2022 року – до 86600 м3.
Як вже зазначалося вище, усі Додаткові угоди підписані сторонами у сервісі «Вчасно» КЕП/ЕЦП та скріплені електронними печатками сторін.
Таким чином, якщо на момент укладання Договору сторони погоджували конкретний плановий обсяг постачання природного газу в розрізі місяців третього та четвертого кварталів 2022 року, то у подальшому до Договору були внесені зміни, якими сторони визначили плановий обсяг постачання природного газу з використанням прийменника «ДО» – тобто погодили лише крайню, найбільшу кількісну межу постачання, тоді як мінімальний обсяг постачання, який міг би бути визначений за допомогою прийменника «від» – сторонами не погоджувався.
З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з місцевим судом, що відсутність у Договорі визначеного мінімального обсягу підтвердженого споживачем планового споживання газу протягом серпня, вересня, жовтня та листопада 2022 року спростовує твердження Позивача про порушення Відповідачем у вказані періоди умов Договору у вигляді недовикористання погодженого обсягу природного газу.
Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на принцип Contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem) – слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав. Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які «не були індивідуально узгоджені» (no individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір «під переважним впливом однієї зі сторін» (under the diminant sinfluence of the party).
Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (рішення Воловік проти України від 06.12.2007).
Висновки про необхідність застосування принципу Contra proferentem відображені у постановах Касаційного цивільного суду у справі №463/3605/16-ц від 03.04.2019, Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у справі №753/11000/14-ц від 18.04.2018, Касаційного господарського суду у справах №910/16011/17 від 02.05.2018 та №908/710/18 від 26.02.2019 тощо.
Апеляційний суд також звертає увагу, що пунктами Договору 6.2.4 та 6.2.5, на які посила-ється Позивач, не передбачено стягнення штрафних санкцій, а отже відсутні правові підстави застосування умов даних пунктів Договору для нарахування штрафних санкцій.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог в частині стягнення 6055039,15 грн, з яких: 3646993,22 грн штраф за невикористаний обсяг природного газу, 39882,82 грн штраф за недотримання щодобового споживання планового обсягу газу, 2368163,11 грн штраф за відхилення добового обсягу природного газу.

Переглядаючи додаткове рішення, колегія судів зауважує, що судові витрати, відповідно до приписів статті 123 ГПК України, складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаход-женням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з приписами статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання прав-ничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Як стверджено матеріалами справи, ТзОВ «Летичів Агро»-клієнт у справі №924/423/23 представляло Адвокатське об`єднання «Бератер», що стверджується договором від 03.07.2023 про надання правової (правничої) допомоги, Актом виконаних робіт (наданих послуг) від 22.08.2023. (т.1, арк.справи 153-154).
Матеріали справи також містять копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №619 від 27.10.2008, видане Дудчик О.М. та №701 від 27.11.2010, видане Сніцаренко А.А., а також ордера на надання правничої правової допомоги від 06.07.2023 та 12.07.2023, видані адвокатським об`єднанням «Бератер», згідно яких адвокатами Дудчик О.М. та Сніцаренко А.А. надається правова допомога ТзОВ «Летичів-Агро».(т.1, арк.справи 84-85, 97-98).
Адвокатським об`єднанням «Бератер» та ТзОВ «Летичів Агро»-клієнт 03.07.2023 укладено Договір про надання правової (правничої) допомоги, відповідно до п.1.1 якого, адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надати професійну правничу допомогу, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової (правничої) допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору.
Відповідно до п.5.1 договору сторони дійшли взаємної згоди про встановлення гонорару у фіксованому розмірі за надання правової (правничої) допомоги клієнту в суді першої інстанції в розмірі 60000,00 грн.
Пунктом 5.2 договору сторони погодили, що детальний опис робіт (наданих послуг), що мають бути виконані Адвокатським об`єднанням та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги в суді першої інстанції, в межах зазначеного гонорару, в розумінні ч. 3 ст.126 ГПК України включає в себе: попередню правову консультацію щодо спірних право-відносин; аналіз нормативно-правових актів та судової практики в подібних правовідносинах; підготовку, складання, оформлення та подання до Господарського суду Хмельницької області відзиву на позовну заяву, заперечень на відповідь па відзив по справі №924/423/23; участь в судових засіданнях в Господарському суді Хмельницької області (в приміщенні суду з ураху-ванням часу та витрат на дорогу до суду з м.Вінниці до м.Хмельницького) під час розгляду справи №924/423/23 двох адвокатів Адвокатського об`єднання.
Згідно п.5.3 договору сторони дійшли взаємної згоди, що з метою звернення до суду із заявою (клопотанням) про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, не пізніше ніж протягом 3-х днів протягом ухвалення рішення у справі сторони підписують акт наданих послуг, у якому зазначають детальний опис робіт (наданих клієнтові послуг), а також фіксований розмір гонорару згідно п.п. 5.1, 5.2 договору.
Пунктом 10 договору сторони погодили, що договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами. Строк дії договору закінчується після надання Адвокатським об`єднанням обумовлених договором послуг.(т.1, арк.справи 155).
Матеріалами справи стверджено, що 22.08.2023 сторонами підписано акт виконаних робіт (наданих послуг) за договором про надання правової (правничої допомоги) від 03.07.2023, згідно якого Адвокатським об`єднанням було надану наступну правову (правничу) допомогу клієнту:
- попередня правова консультація щодо спірних правовідносин за договором №41АР200-92654-22 постачання природного газу для потреб непобутових споживачів від 22.06.2022, укладеним ТзОВ «Твій Газзбут» та ТзОВ «Летичів Агро»;
- аналіз нормативно-правових актів та судової практики в подібних правовідносинах;
- підготовка, складання, оформлення та подання до Господарського суду Хмельницької області відзиву на позовну заяву по справі №924/423/23;
- підготовка, складання, оформлення та подання до Господарського суду Хмельницької області заперечень на відповідь на відзив по справі №924/423/23:
- участі, в судових засіданнях в Господарському суді Хмельницької області (в приміщенні суду з урахуванням часу та витрат на дорогу до суду з м.Вінниці до м.Хмельницького) під час розгляду справи №924/423/23, а саме: 12.07.2023, 24.07.2023, 01.08.2023, 21.08.2023, двох адво-катів Адвокатського об`єднання: Дудчика Олега Михайловича та Сніцаренка Анатолія Анатолійовича.
У п.2 зазначено, що підписанням цього Акту клієнт підтверджує, що йому було надано правову (професійну правничу) допомогу належним чином та у передбаченому договором обсязі, у зв`язку з чим у нього відсутні будь-які претензії до Адвокатського об`єднання.(т.1, арк. справи 154).

Згідно з ч.8 ст.129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. 
Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокат – це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 зазначеного Закону – договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч.1 ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (п.28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц; п.19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).
Неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчис-лення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у ст.627 ЦК України. (п.128 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21).
Виходячи з аналізу положень статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Із аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі:
- фіксованого розміру,
- погодинної оплати.
Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки – підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.12.2022 у справі №922/1964/21).
Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається ч.1 ст.30 Закону як «форма винагороди адвоката», але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу – конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст.30 Закону, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у п.5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18.
Крім того, розмір винагороди за надання правової допомоги визначений договором у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду у складі суддів Касаційного адміністративного суду від 28.12.2020 у справі №640/18402/19.
Частинами 5, 6 статті 126 ГПК України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа «Гімайдуліна і інші проти України» від 10.12.2009, справа «Баришевський проти України» від 26.02.2015). А також висновки ЄСПЛ, викладені у справах: «East/West Alliance Limited» проти України» від 02.06.2014, за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим; «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002, за результатом розгляду якої ЄСПЛ вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Правова позиція щодо розумності та співмірності розміру витрат на правову допомогу також відображена у постановах Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №905/1795/18 і від 01.08. 2019 у справі №915/237/18.

Як встановлено апеляційним судом, суд першої інстанції при ухваленні додаткового рішення зменшив розмір витрат на професійну правничу допомогу до 30000,00 грн, вважаючи, зо заявлена сума правової допомоги  не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру.
Враховуючи доводи апеляційної скарги щодо оскарження додаткового рішення в силу положень ст.269 ГПК України та самостійно оцінивши зміст додаткового рішення щодо відповід-ності нормам процесуального права та матеріалам справи, колегія суддів зазначає, що матеріали справи містять достатньо належних доказів на підтвердження наданої Відповідачеві правової допомоги та її обсягу. Виходячи з критерію реальності адвокатських витрат та критерію розумності їх розміру, враховуючи обставини справи, ціну позову, реальність об`єму наданих послуг адвокатом та залишення без змін рішення Господарського суду Хмельницької області в оскаржуваній частині, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду, що 30000,00 грн становлять співмірні і розумні витрати Відповідача на професійну правничу допомогу у цій справі.

Доводи апеляційних скарг розглянуто, порушених, невизнаних або оспорених прав чи інтересів скаржника не встановлено.
Таким чином, матеріалами справи спростовуються доводи Скаржника про неправо-мірність висновків суду першої інстанції щодо відсутності порушених прав Позивача в оскаржуваній частині рішення, рівно як і твердження щодо часткової невмотивованості висновку про необґрунтованість заявленого позову, а тому рішення та додаткове рішення суду першої інстанції належить залишити без змін, а апеляційні скарги – без задоволення.
Статтею 74 ГПК України передбачено обов`язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктив-ному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ст.86 ГПК України).
При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010, в яких зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різно-манітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
Отже, доводи Скаржника, зазначені в апеляційних скаргах, апеляційним судом не визна-ються такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст. 277, 278 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваних рішень, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення та додаткове рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційні скарги – без задоволення.
Керуючись ст.ст.34,86,129,232,233,240,275,276,282,284 Господарського процесуаль-ного кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Твій газ збут» на рішення господарського суду Хмельницької області від 21.08.2023 та на додаткове рішення від 11.09.2023 у справі №924/423/23 залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення залишити без змін.
2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 20 днів з моменту виготовлення повного тексту постанови.
3. Матеріали справи №924/423/23 повернути господарському суду Хмельницької області.

Головуючий  суддя                                                                      Грязнов В.В. 

Суддя                                                                                              Розізнана І.В.  

Суддя                                                                                              Павлюк І.Ю.