ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

12 грудня 2023 року 	м.Суми	

Справа №592/6112/23 
Номер провадження 22-ц/816/1344/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Філонової Ю. О. ,  Рунова В. Ю. 
сторони:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал»,
відповідач – ОСОБА_1 ,
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Сікорської Ірини Станіславівни
на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 липня 20223року, в складі судді Онайка Р.А., ухвалене в м. Суми, 

                                                              в с т а н о в и в:

04 травня 2023 року ТОВ ФК «Кредит-Капітал» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 18960 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 04 вересня 2020 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2279034 в електронній формі, за умовами якого відповідач отримав 4000 грн строком на 15 днів, термін повернення кредиту – 19 вересня 2020 року, на умовах сплати комісії за надання кредиту – 1160 грн, яка нараховується за ставкою 29 % від суми кредиту одноразово, процентів за ставкою 3% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
02 грудня 2020 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 54-МЛ відповідно до якого до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 2279034 від 04 вересня 2020 року. 
У зв`язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору утворилась заборгованість у розмірі 18960 грн, яку ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», як новий кредитор, просило стягнути на свою користь, а також понесені судові витрати.
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 липня 2023 року позовні вимоги ТОВ ФК «Кредит Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 2279034 від 04 вересня 2020 року в загальній сумі 18960 грн, яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту – 4000 грн, заборгованість за відсотками – 13800 грн, заборгованість за комісією – 1160 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ ФК «Кредит-Капітал» судовий збір в розмірі 2684 грн.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Сікорська І.С., посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову ТОВ ФК «Кредит-Капітал» про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Доводить, що позивачем не надано належних та допустимих доказів факту укладення між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 спірного договору, видачі відповідачу кредитних коштів, та, відповідно, наявності взаємних прав та обов`язків, оскільки не підтверджено використання відповідачем електронного підпису одноразовим ідентифікатором для підписання кредитного договору № 2279034 від 04 вересня 2020 року. Суду не надано жодного первісного касово-бухгалтерського документа на перерахування кредитних коштів, який би відповідав вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Не доведено чіткої послідовності (хронології) всіх дій фінансової установи та споживача щодо укладення електронного договору в інформаційно-телекомунікаційній системі, яку фінансова установа використовує для укладення електронних договорів.   
Вказує, що нарахований позивачем розмір відсотків по кредиту значно перевищує розмір тіла кредиту, становить надмірний та невиправданий майновий тягар для відповідача, порушує принципи добросовісності та розумності. 
Відзив на апеляційну скаргу позивачем не  подано.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що ціна позову 18960 грн не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2023 року: 2684 грн х 100 = 268400 грн), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 04 вересня 2020 року був укладений кредитний договір № 2279034 в електронній формі, за умовами якого відповідач отримав 4000 грн строком на 15 днів, термін повернення кредиту – 19 вересня 2020 року (п. 1.3., 1.4.), на умовах сплати комісії за надання кредиту – 1160 грн, яка нараховується за ставкою 29% від суми кредиту одноразово, процентів за користування кредитом – 1800 грн, які нараховуються за ставкою 3% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2.) (а.с. 6-8).
Відповідно до п. 1.1. кредитного договору №1383323 кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Сторони вирішили, що нарахування процентів за користування кредитом за стандартною процентною ставкою здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій)на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п. 2.2.3 Договору.
п.16 Кредитного договору, визначена стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Особливості нарахування процентів визначені п.2.2.3 цього договору.

Згідно п.2.2.3 проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п.1.6 Договору, яка є не змінною протягом всього строку фактичного користування кредитом Позичальником, включаючи строк, що настає за терміном (датою) повернення кредиту, визначеним п.1.4, якщо Позичальник всупереч умовам цього Договору продовжує користуватись кредитом, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п.1.5.2 процентна ставка запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку встановлену п.1.6 Договору . Якщо визначена п. 1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки; то у випадку невиконання позичальником умов цього Договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати всіх платежів, проценти з дня наступного за днем визначеним п. 1.4 продовжують нараховуватися за базовою ставкою згідно п. 1.6. Договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань Позичальника зі сплати процентів в період правомірного користування кредитом є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний період під час прострочення, це означає, що в період правомірного користування кредитом Позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою встановленою п.1.6 та процентною ставкою визначеною п.1.5.2 Договор Якщо після настання дати встановленої п.1.4 Договору Позичальник продовжуватиме користуватись кредитом, проценти за стандартною (базовою) ставкою будуть нараховуватись протягом 60 днів, після чого нарахування процентів може бути зупинене або припинено Товариством в односторонньому порядку. При цьому Сторони погодили, що після зупинення Товариством в односторонньому порядку нарахування процентів Товариство вправі в будь-який момент без погодження з Позичальником відновити нарахування таких процентів до моменту повного виконання Позичальником зобов`язань за договором або до моменту припинення нарахування процентів за рішенням Товариства. Незважаючи на інші умови Договору сторони домовились, що якщо Позичальник всупереч умовам цього Договору продовжує користуватись кредитом після спливу терміну (дати, і повернення кредиту, проценти стандартною (базовою) ставкою передбаченою п.1.6 Договору в період прострочення Позичальника нараховуються за вибором Позикодавця в якості процентів за користування кредитом або в якості процентів передбачених ст.625 Цивільного кодексу України. У випадку нарахування процентів передбачених ст.6 Цивільного кодексу України, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів у розумінні ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6 Договору. Розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено Товариством без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди Позичальника.
Згідно платіжного доручення №27327378 від 04 вересня 2020 року ТОВ «МІЛОАН» перераховано на рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 4000 грн згідно кредитного договору № 2279034 від 04 вересня 2020 року (а.с. 14).
У Додатку №1 до кредитного договору наведено графік розрахунків, який містить розрахунок заборгованості (в тому числі суму кредиту – 4000 грн, комісії за надання кредиту – 1160 грн, і процентів – 1800 грн) із зазначенням дати платежу – 19 вересня 2020 року (повернення кредиту та сплати комісії та процентів), а разом – 6960 грн (а.с. 9).
02 грудня 2020 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №54-МЛ, відповідно до якого до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за кошти перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 2279034 від 04 вересня 2020 року (а.с. 14-18).
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги №54-МЛ від 02.12.2020 року, в наслідок несвоєчасного виконання зобов`язання, відповідачка заборгувала перед позивачем борг в загальній сумі 18960 грн, яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту 4000 грн, заборгованість за відсотками 13800 грн, заборгованість за комісією 1160 грн (а.с. 19-21).
Задовольняючи позивні вимоги про стягнення заборгованості по кредиту, суд першої інстанції виходив з того, що в порушення умов кредитного договору № 2279034 від 04 вересня 2020 року, укладеного з ТОВ «МІЛОАН», ОСОБА_1 не повернув в добровільному порядку отримані кредитні кошти, а тому права ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», як набувача права вимоги до відповідача на підставі Договору відступлення прав вимог № 54-МЛ від 02 грудня 2020 року, підлягають захисту шляхом зобов`язання позичальника повернути суму фактично отриманих коштів, комісії,  нарахованих відсотків.
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що такий висновок суду першої інстанції узгоджується з матеріалами справи та вимогами закону.
Підставами позовних вимог ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» є неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору, який було укладено в електронній формі на умовах Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, що опублікована на веб-сайті credit365.ua, підписана електронним цифровим підписом позивача.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис є одноразовим ідентифікатором – дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.  
У ч. 1 та ч. 2 ст. 639 ЦК України зазначено, що  договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. 
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч. 1 ст. 642 ЦК України).
Таким чином, кредитний договір укладається в письмовій формі, в якому сторонами погоджується розмір кредиту, розмір відсоткової ставки, порядок застосування неустойки за порушення грошового зобов`язання, порядок погашення заборгованості, та інші умови.
За приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
З наданого позивачем алгоритму укладення кредитного договору вбачається, що відповідачем здійснено відповідний алгоритм дій, спрямованих на укладення Кредитного договору № 2279034 від 04 вересня 2020 року.
Отже, заповненням Анкети-заяви на кредит № 2279034 (дато створення 03 вересня 2020 року) та підписанням Кредитного договору № 2279034 від 04 вересня 2020 року, відповідач підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Без вчинення вказаних дій по попередньому заповненню Анкети-заяви та надання особистих даних для оформлення кредитного договору, у тому числі номеру телефону для отримання одноразового ідентифікатора, такий правочин не був би укладений.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», як набувача права вимоги до цього боржника на підставі Договору відступлення прав вимог № 54-МЛ від 02 грудня 2020 року, заборгованості за кредитом. 
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу про те, що Кредитний договір № 2279034 від 04 вересня 2020 року, в якому визначені умови кредитування, не підписаний споживачем ні власноручно, ні електронним підписом, тому правочин є не вчиненим та таким, що не породжує для відповідача прав та обов`язків, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.
Факт отримання ОСОБА_1 04 вересня 2020 року коду для підтвердження згоди з умовами договору – j58707 (одноразового ідентифікатора), який було відправлено 04 вересня 2020 року о 09:10 год на номер телефону відповідача НОМЕР_1 підтверджується матеріалами справи (а.с. 11).
Посилання в апеляційній скарзі на незаконність нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом у розмірі 13800 грн, що перевищує саму суму кредиту є безпідставними, оскільки умови кредитування, у тому числі і плата за наданий кредиту у вигляді процентів, їх види та розмір були погоджені сторонами.
Проаналізувавши Відомості про щоденні нарахування та погашення по кредитному договору № 2279034 від 04 вересня 2020 року, судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_1 за період з 05 вересня 2020 року по 19 вересня 2020 року було нараховано відсотки відповідно до п. 1.5.2 Кредитного договору за процентною ставкою 3,0 відсотка за день користування кредитом у загальному розмірі 1800,00 грн (4000/100*3*15). У зв`язку з невиконанням умов договору та продовження користування кредитними коштами після настання дати встановленої п. 1.4 Договору відбулося нарахування процентів за стандартною (базовою) ставкою у відповідності до п. 2.2.3 договору у період з 20 вересня 2020 року по 18 листопада 2020 року у загальному розмірі 12000 грн (4000/100*5*60) (а.с. 13). 
Враховуючи викладене, перевіривши умови кредитного договору щодо розміру та порядку нарахування відсотків по договору, колегія суддів погоджується із висновком суду про правомірність нарахування ОСОБА_1 відсотків за користування кредитом, розмір яких було добровільно погоджено ним під час укладання Кредитного договору.
Відповідачем розрахунок заборгованості процентів за користування кредитом, наданий позивачем,  не спростований. 
Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів, та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду – без змін.
Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 367 – 369, п.1 ч.1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 – 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд   

                                                                         п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Сікорської Ірини Станіславівни залишити без задоволення.
Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 липня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає. 

Головуючий -  	В. І. Криворотенко	

Судді:                                                                                        Ю. О. Філонова 

                                                                                                   В. Ю. Рунов