ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 646/758/20
Номер провадження 22-ц/818/1966/23

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 листопада 2023 року                                                         м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Мальованого Ю.М.,
суддів: Бурлака І.В., Яцини В.Б.,
за участю:
секретаря судового засідання Шевченко В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Харківської міської ради на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 липня 2023 року в складі судді Барабанової В.В. у справі № 646/758/20 за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Департамент реєстрації Харківської міської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Харківської міської ради та Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради (далі- КП «ХТМБІ») про визнання права власності.
Позов мотивовано тим, що рішенням виконкому Краснозаводської Районної ради депутатів трудящих № 1089 від 09 травня 1958 року їй виділена земельна ділянка для індивідуального будівництва площею 400 квадратних метрів в безстрокове користування по АДРЕСА_1 за рахунок садиби її батька, ОСОБА_3 по АДРЕСА_2 .
01 серпня 1958 року між нею та виконкомом Краснозаводської Районної ради депутатів трудящих відповідно до вказаного рішення виконкому про відвід земельної ділянки укладено договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки по АДРЕСА_1 загальною площею 400 квадратних метрів відповідно до плану земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з числом кімнат від однієї до п`яти включно. Договір 09 вересня 1958 року посвідчено нотаріусом шостої Харківської державної нотаріальної контори за реєстровим № 1160. 
17 січня 1967 року Актом приймання індивідуального домоволодіння приймальною комісією АДРЕСА_1 прийнято в експлуатацію.
01 грудня 1967 року Харківським міським бюро технічної інвентаризації проведено інвентаризацію житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, який складався з тамбуру літ. 1-1, трьох житлових кімнат: літ. 1-2 площею 12,0 кв. метрів, літ. 1-3 площею 19,40 кв. метрів, літ. 1-4 площею 7, 10 кв. метрів, кухні літ. 1-5 площею 9, 50 кв. метрів, та надвірних будівель: огорожі № 1, гаражу літ. «Г», сараю літ. «Ж», альтанки літ. «Д», вбиральні літ. «В», душу літ. «Е», колодязя № 5. 
Рішенням виконавчого комітету Червонозаводської районної ради народних депутатів № 818/2 від 18 грудня 1984 року вирішено узаконити самовільні будівлі сараю «Ж», гаражу «Г», душу «Е», вбиральні «В», прибудови до будинку приміщень сіней 1-6 площею 2, 70 кв. метрів, коридору 1-7 площею 6,50 кв. метрів, кухні 1-8 площею 6,90 кв. метрів, санвузла 1-10 площею 3,80 кв. метрів, та переобладнане житлове приміщення 1-9 площею 3,30 кв. метрів, під коридор, приміщення кухні 1-5 площею 8, 30 кв. метрів під житло, призведені ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 за нею.
При проведенні технічної інвентаризації 21 грудня 2018 року вищезазначеного нерухомого майна станом на день обстеження встановлено, що житловий будинок розташований на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_3 .
Згідно даних відділу збереження технічної документації Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради заінвентаризовано житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями, який в цілому зареєстровано станом на 31 грудня 2012 року КП «ХМБТІ» Харківської міської ради за іншою особою.
05 лютого 2019 року вона звернулася до Департаменту реєстрації Харківської міської ради щодо державної реєстрації права власності на житловий будинок по АДРЕСА_3 , проте Рішенням державного реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради від 07 лютого 2019 року розгляд її заяви про державну реєстрацію прав власності на житловий будинок по АДРЕСА_3 зупинено через зобов`язання надати інформацію про підстави присвоєння або зміни поштової адреси з адреси АДРЕСА_1 на адресу АДРЕСА_3 .
Також вона зверталася КП «ХМБТІ» з заявою про видачу довідки про реєстрацію права власності на будинок АДРЕСА_3 . На її звернення 05 січня 2020 року надано відповідь про те, що згідно з інформації з паперових носіїв до 31 грудня 2012 року реєстрація права власності на житловий будинок по АДРЕСА_3 відсутня, в реєстрі прав власності на нерухоме майно до 31 грудня 2012 року не зареєстровано.
Зазначає, що КП «ХМБТІ» було виготовлено три технічні паспорті - у 1967 році, другий - у липні 1984 року до визнання права власності на самовільні будівлі рішенням виконавчого комітету Червонозаводської районної Ради народних депутатів № 818/2 від 18 грудня 1984 року, третій - 21 грудня 2018 року з заінвентаризованими узаконеними зазначеним рішенням виконавчого комітету жилими приміщеннями та надвірними будівлями.
Проте, право власності за нею на житловий будинок АДРЕСА_1 після прийняття в експлуатацію зареєстровано не було, а зареєстровано за іншою особою. Право власності на житловий будинок АДРЕСА_3 за нею також зареєстровано не було.
Відсутність реєстрації на зазначений житловий будинок перешкоджає їй як власнику розпорядитися своєю власністю та вносить плутанину щодо адреси її домоволодіння.
Посилаючись на вказані обставини ОСОБА_1 просила визнати за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 з прибудовами а1, а2, а3 та ганком а4, загальною площею 74, 5 кв. м, житловою площею 45, 3 кв. м, який складається з коридору I площею 5,0 кв. метрів, житлових кімнат: літ. 1-2 площею 8,3 кв. м, 1-3 площею 19,4 кв. м, 1-4 площею 9,3 кв. м, 1-5 площею 8, 3 кв. м, передпокою 1-7 площею 9,9 кв. м, кухні 1-8 площею 6,8 кв. м, коридору 1-9 площею 3, 3 кв. м, санвузлу 1-10 площею 4, 2 кв. м, та господарські будівлі та споруди: гараж літ. Г, сараї літ. літ. Ж, К, М, навіси літ. літ. Л, Н, П, огорожі № 3, 7, 8, 9, колодязь № 6, вигрібну яму № 10, вимощення № 1 на земельній ділянці площею 592 квадратних метрів.
27 лютого 2020 року Харківська міська рада подала відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги просило залишити без задоволення.
Відзив мотивовано тим, що ОСОБА_1 не дотримано вимоги Порядку присвоєння адрес об`єктам нерухомості, розташованим на території міста Харкова. 
Відповідно до матеріалів справи технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 21 грудня 2018 року інвентаризаційна справа № 2675 містить штамп встановленого зразку щодо самочинного будівництва літ. «а З», прим. № 1.
Між тим, в єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів Державної архітектурно-будівельної інспекції України, розміщеному на офіційному сайті Держархбудінспекції України, відсутня інформація щодо об`єкту по АДРЕСА_3 . Інформація щодо об`єкта нерухомого майна по АДРЕСА_3 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна також відсутні 
Передумовою для виникнення права власності на новостворене нерухоме майно, є прийняття такого нерухомого майна в експлуатацію. Орган державного архітектурно-будівельного контролю є єдиним органом державної влади, уповноваженим на встановлення факту готовності об`єкту до експлуатації та на прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів
Позивачка не реалізувала свого права шляхом звернення до компетентних органів, а тому підстави для визнання права власності на вказане нерухоме майно, яке є самочинно збудованим, відсутні.
Визнання права власності на самочинно збудовані об`єкти нерухомого майна судом в обхід встановленого законом порядку призведе до вибуття із володіння, користування й розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у власності територіальної громади міста Харкова та зробить неможливим використання її для власних або інших цілей.
06 березня 2023 року КП «ХМТБІ» подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначало, що підприємство не є належним відповідачем по справі.
20 жовтня 2021 року Департаментом реєстрації Харківської міської ради подано пояснення, відповідно до яких зазначено необхідність проведення впорядкування адреси та присвоєння адресу спірному нерухомому майну, оскільки відповідно до рішення виконкому Червонозаводської районної ради депутатів трудящих № 1089 від 09 травня 1958 року ОСОБА_1 було надано земельну ділянку для індивідуального будівництва у безстрокове користування по АДРЕСА_1 , проте, всі надані документи свідчать про розташування будинку за адресою: АДРЕСА_3 .
Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 липня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. 
Визнано за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 з прибудовами а1, а2, а3, ганком а4, загальною площею 74,2 кв м, житловою площею 45, 0 кв м, складається з коридору I площею 5,0 кв м, житлових кімнат літер 1-2 житловою площею 8,3 кв м, літер 1-3 житловою площею 19,4 кв м, літер 1-4 житловою площею 9,3 кв м, літер 1-5 житловою площею 8, 0 кв м, передпокою 1-7 площею 9,9 кв м, кухні 1-8 площею 6,8 кв м, коридору 1-9 площею 3, 3 кв м, санвузлу 1-10 площею 4, 2 кв м, та господарських будівель та споруд: гаражу літер Г, сараїв літер Ж, К, М, навісів літер Л, Н, П, огорож № 3, 7, 8, 9, колодязя № 6, вигрібної ями № 10, вимощення № 1, які розташовані на земельній ділянці площею 592 квадратних метрів.
Стягнуто в рівних частинах з Харківської міської ради, КП «ХМБТІ» ХМР на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 3540,00 гривень.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки з моменту затвердження акту приймання індивідуального домоволодіння приймальною комісією Краснозаводського району м. Харкова від 17 січня 1967 року домоволодіння по АДРЕСА_1 відповідно до вимог чинного на той час законодавства позивачка набула статус власника житлового будинку, її права власності не визнається відповідачами, а тому підлягає наявні підстави для його захисту у судовому порядку шляхом задоволення позову.
Не погоджуючись з рішенням суду Харківська міська рада подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги залишити без задоволення. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що звернення до суду з позовом є передчасним, оскільки право власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна Харківською міською радою не оспорюється.
Як зазначено позивачкою, передумовою її звернення є неточності у визначенні адреси нерухомого майна. Між тим, присвоєння, зміна, коригування адреси є виключною компетенцією міської ради, а тому суд не повинен заміняти органи місцевого самоврядування щодо здійснення ними повноважень, встановлених Конституцією за законами України.
Також прибудова літ. «а3» побудована у 2008 році, а тому на час її будівництва порядок та умови надання дозволу на виконання будівельних робіт з нового будівництва, розширення, реконструкції, технічного переоснащення, реставрації та капітального ремонту об`єктів регулювався положеннями Закону України «Про планування та забудову території» та наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 273 від 05 грудня 2000 року «Про затвердження Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт», які позивачкою не дотримано, в експлуатацію у встановленому законом порядку вказаних об`єкт введено не було.
Судові повістки-повідомлення про розгляд справи 23 листопада 2023 року, надіслані апеляційним судом на адреси сторін-учасників: 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам цивільного процесуального законодавства України.
Судом встановлено, що Рішенням виконкому Краснозаводської Районної ради депутатів трудящих № 1089 від 09 травня 1958 року ОСОБА_1 виділена земельна ділянка для індивідуального будівництва площею 400 квадратних метрів в безстрокове користування по АДРЕСА_1 за рахунок садиби ОСОБА_3 по АДРЕСА_2 (том 1, а. с. 10, 11).
01 серпня 1958 року ОСОБА_4 та виконкомом Краснозаводської Районної ради депутатів трудящих відповідно до рішення виконкому Краснозаводської районної Ради депутатів трудящих № 1089 від 09 травня 1958 року про відвід земельної ділянки укладено договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки по АДРЕСА_1 загальною площею 400 квадратних метрів відповідно до плану земельної ділянки. На вказаній земельній ділянці Забудовник, окрім іншого, зобов`язується а) збудувати житловий одно етажний кам`яний будинок житловою площею 30,01 кв. метрів, з кількістю кімнат - 3х на відстані 2-1,5 метрів від червоної лінії забудови (том 1, а. с. 12-13). 
Вказаний договір посвідчено нотаріусом шостої Харківської державної нотаріальної контори 09 вересня 1958 року, реєстр № 1160. 
Актом приймання індивідуального домоволодіння приймальною комісією Краснозаводського району м. Харкова від 17 січня 1967 року домоволодіння по АДРЕСА_3 прийнято в експлуатацію. Житлова площа становила 42,17 кв м, площа забудови - 61,96 кв. м. (том 1, а.с. 15).
Рішенням № 818/2 виконавчого комітету Червонозаводської районної ради народних депутатів від 18 грудня 1984 року узаконено самовільні будівлі сараю «Ж», гаражу «Г», душу «Е», вбиральні «В», прибудови до будинку приміщень сіней 1-6 площею 2, 70 кв. метрів, коридору 1-7 площею 6,50 кв. метрів, кухні 1-8 площею 6,90 кв. метрів, санвузла 1-10 площею 3,80 кв. метрів, та переобладнане житлове приміщення 1-9 площею 3,30 кв. метрів, під коридор, приміщення кухні 1-5 площею 8, 30 кв. метрів під житло, проведені ОСОБА_4 . Також, з вказаного рішення вбачається, що домоволодіння АДРЕСА_3 належить ОСОБА_4 на підставі правовстановлюючих документів, житлова площа становить 45,30 кв.м (том 1, а. с. 16).
Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_3 відсутні відомості щодо реєстрації права власності (том 1., а. с. 155-158)
Рішенням державного реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради від 07 лютого 2019 року розгляд заяви про державну реєстрацію прав власності на житловий будинок по АДРЕСА_3 зупинено у зв`язку з відсутністю усіх необхідних документів. ОСОБА_1 повідомлено про необхідність надання інформацію про підстави присвоєння або зміни поштової адреси з адреси АДРЕСА_1 на адресу АДРЕСА_3 (том 1, а. с. 41).
31 січня 2019 року КП «ХМБТІ» повідомлено, що первинна інвентаризація житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , проведена 01 листопада 1967 року . Обміри земель будівельного кварталу № 2675 проведені 27 листопада 1967 року. Згідно матеріалів обміру земель на надання у користування земельних ділянок будівельного кварталу № 2675, земельна ділянка надана у користування ОСОБА_1 , обліковується за адресою: АДРЕСА_3 . При проведенні технічної інвентаризації вищезазначеного об`єкту нерухомого майна, станом на день обстеження 21 грудня 2018 року встановлено, що наданий для обстеження житловий будинок розташований на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_3 . Згідно з даними відділу збереження технічної документації Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради існує інвентаризаційна справа по АДРЕСА_1 ; заінвентаризовано житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями, який в цілому зареєстровано станом на 31 грудня 2012 року Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради за іншою особою (том 1, а.с. 45).
Відповідно до Довідки про наявність або відсутність інформації про зареєстровані права на об`єкт нерухомого майна з перевіркою відомостей з відкритих інформаційних ресурсів, виданої 15 січня 2020 року КП «ХМТБІ» реєстрація права власності на житловий будинок по АДРЕСА_3 за інформацією з паперових носіїв до 31 грудня 2012 року відсутня, в реєстрі прав власності на нерухоме майно до 31 грудня 2012 року право власності на вказане майно не зареєстровано (том 1, а.с. 47).
Згідно з схематичним планом будівельного кварталу 2675 станом на 18 листопада 1956 року по АДРЕСА_1 було розташовано домоволодіння АДРЕСА_4 загальною площею 541 кв.м., надлишок - 232 (том 1, а.с. 117) 
За схематичним планом будівельного кварталу 2675 станом на 27 листопада 1967 року вбачається межове розташування житлових будинків з надвірними будівлями за адресами: АДРЕСА_2 площею 602 кв. метрів та за адресою: АДРЕСА_3 площею 400 кв. Також по АДРЕСА_1 розташовано домоволодіння АДРЕСА_5 площею 420 кв м, та АДРЕСА_1 , площею 309 кв м (том 1, а.с. 175, 178).
З викопіювання з будівельного кварталу 2675 на садибну ділянку АДРЕСА_3 , користувач ОСОБА_4 , відомостей про обміри технічного паспорту від 1967 року вбачається, що на зазначеній земельній ділянці площею 400 кв м побудовано житловий будинок літ. А-1, який складався з тамбуру літ. 1-1, трьох житлових кімнат: літ. 1-2 площею 12,0 кв м, літ. 1-3 площею 19,40 кв м, літ. 1-4 площею 7, 10 кв м, кухні літ. 1-5 площею 9, 50 кв м, та надвірних будівель: огорожі № 1, гаражу літ. «Г», сараю літ. «Ж», альтанки літ. «Д», вбиральні літ. «В», душу літ. «Е», колодязя № 5.
Відповідно до інвентаризаційної справи за адресою: АДРЕСА_1 наявний висновок про реєстрацію домоволодіння АДРЕСА_3 від 13 березня 1957 року за ОСОБА_8 на підставі договору від 27 жовтня 1953 року на право будівлі будинку та безстрокового користування земельною ділянкою площею 309 кв м по АДРЕСА_4 , укладеним житловим управлінням Виконкому Краснозаводської Райради депутатів трудящих з ОСОБА_8 . Заказ, зведений оціночний акт, поверховий план, журнали внутрішніх та зовнішніх обмірів, ескіз, акт, рахунок по домоволодінню проведені за адресою: АДРЕСА_3 . Проте акт поточних змін на а.с. 17 інвентаризаційної справи та подальші документи вже складено стосовно адреси АДРЕСА_1 ( том 2, а.с. 38-145). 
З технічного паспорту виготовленого 19 жовтня 2021 року вбачається: житловий будинок АДРЕСА_3 складається з: житлового будинку літ. А-1 з прибудовами а1, а2, а3, загальною площею 74, 5 кв. м, житловою площею 45, 3 кв. м, коридору I площею 5,0 кв м, житлових кімнат: літ. 1-2 площею 8,3 кв м, 1-3 площею 19,4 кв м, 1-4 площею 9,3 кв м, 1-5 площею 8, 3 кв м, передпокою 1-7 площею 9,9 кв м, кухні 1-8 площею 6,8 кв м, коридору 1-9 площею 3, 3 кв м, санвузлу 1-10 площею 4, 2 кв м, та господарських будівель та споруд: ганку а4, гаражу літ. Г, сараїв літ. літ. Ж, К, М, навісів літ. літ. Л, Н, П, огорож № 3, 7, 8, 9, колодязя № 6, вигрібної ями № 10, вимощення № 1. Загальна площа земельної ділянки складає 592 кв м та самочинної прибудови коридору літ. I площею 5,0 кв м у прибудові літ. а3 (том 3, а.с.5-22).
За змістом частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
Відповідно до частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно.
Відповідно до статті 86 ЦК Української РСР право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.
Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва.
Згідно з частиною 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно до частини 4 статті 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.
Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Міністерстві юстиції України від 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з наступними змінами).
Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (пункт 4 Інструкції), у тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (пункт 20 Інструкції).
Тобто записи у погосподарських книгах визнавались як акти органів влади (публічні акти), що підтверджують право приватної власності.
При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.
Відповідно до пункту 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127, не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року.
Згідно з пунктом 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та ІІ категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24 червня 2011 року № 91, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель       і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.
При цьому документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта (індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, громадські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року) не подається виходячи з положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».
Таким чином, індивідуальні житлові будинки, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію, у тому числі по окремо визначеній «спрощеній» процедурі. Єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатами його технічної інвентаризації.
Між тим, як вбачається з інвентаризаційної справи, житловий будинок побудовано в 1966 році, проте, позивачкою неодноразово здійснювались облаштування домоволодіння, в тому числі у 2008 році -прибудова а - 3.
Частиною 2 статті 383 ЦК України передбачено право власника квартири на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.
Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).
Відповідно до частин 1, 2 статті 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Положення частини 2 статті 331 ЦК України слід розуміти у системному зв`язку з положеннями статті 182 ЦК України щодо державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухомі речі, яка не передбачає жодних винятків. Як правило, усі об`єкти нерухомого майна в силу своєї специфіки після завершення будівництва підлягають прийняттю в експлуатацію та державній реєстрації.
Отже, для того, щоб новостворене майно стало об`єктом цивільно-правових відносин, потрібно виконання трьох умов: 1) завершення будівництва; 2) прийняття до експлуатації; 3) державна реєстрація.
Доки ці умови не виконано, особа вважається лише власником матеріалів, обладнання тощо, яке було використано у процесі цього будівництва (створення майна).
Власником або землекористувачем земельної ділянки право на її забудову (будівництво) реалізується за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та видом відповідно до містобудівних умов і обмежень, встановлених законодавством.
Згідно із частиною 1 статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, 3) об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині 1 статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним.
Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.
Відповідно до статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».
При вирішенні позову про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно суд має виходити з того, що право на виконання будівельних робіт виникає у забудовника лише за наявності документів, які надають право виконувати будівельні роботи та передбачених статтями 27, 29-31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а також у передбачених законом випадках отримання дозволу на виконання будівельних робіт (статті 34, 37 цього Закону).
Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів належить до одного з етапів проектування та будівництва об`єктів, що здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок (пункт 5 частина 5 стаття 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).
Частиною восьмою статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівельної діяльності» передбачено, що експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється.
Державній реєстрації підлягає право власності тільки на ті об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку.
Визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва, не прийнятого в експлуатацію, в судовому порядку нормами ЦК України чи іншими нормативними актами не передбачено.
Такий висновок викладено у поставі Верховного Суду України від 27 травня 2015 року у справі № 6-159цс15 та у постанові Верховного Суду від 21 листопада 2019 року у справі № 166/942/18 (провадження № 61-1320св19).
Зважаючи, що у спірному об`єкті є прибудови, які містять ознаки самочинного будівництва, за відсутності даних про звернення до компетентних органів, судова колегія дійшла висновку ро відсутність підстав для задоволенні позовних вимог, оскільки суд не може підміняти собою органи державної влади, які відповідно до законодавства України уповноважені здійснювати реєстрацію права власності на нерухоме майно та введення його в експлуатацію.
Також, судова колегія враховує, що відповідно до п. 1.9 Порядку присвоєння адрес об`єктам нерухомості, розташованим на території міста Харкова, затвердженого рішенням Харківської міської ради від 06 липня 2011 року № 325/11 присвоєння, зміна та анулювання адрес житлових будинків, будівель, споруд, квартир, нежитлових приміщень здійснюється на підставі наказу Департаменту містобудування, архітектури та генерального плану Харківської міської ради.
Тобто, питання щодо о присвоєння адрес об`єктам нерухомого майна, земельним ділянкам на місцевому рівні належить до компетенції місцевих рад. Між тим, позивачкою не надано доказів такого звернення до органів місцевого самоврядування, прийняття рішення про відмову, а тому звернення за судовим захистом є передчасним.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.
Отже, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про залишення позову ОСОБА_1 без задоволення.
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).
При зверненні до суду з апеляційною скаргою Харківською міською радою сплачено 5310 грн (том 3, а. с. 60). Оскільки апеляційну скаргу задоволено, вказаний судовий збір підлягає стягненню з позивачки на користь відповідача.
Керуючись ст. ст. 367, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради задовольнити.
Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 липня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення.
Позов ОСОБА_1 до Харківської міської ради, Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Департамент реєстрації Харківської міської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок, залишити без задоволення.
Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Харківської міської ради (м. Харків, м-н Конституції, 7, код ЄДРПОУ 04059243) судовий збір у сумі 5310 (п`ять тисяч триста десять) грн. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 27 листопада 2023 року.

Головуючий                                                        Ю.М. Мальований

Судді                                                                І.В. Бурлака

                                                                       В.Б. Яцина