ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9788/23 Справа № 192/660/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Стрельников О. О. Суддя у 2-й інстанції - Демченко  Е. Л.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2023 року                                        колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

                головуючого- судді Демченко Е.Л. 
                суддів – Барильської А.П., Макарова М.О.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця  ОСОБА_1  на рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2023 року по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором оренди, - 
в с т а н о в и л а:

       У квітні 2023 року ФОП ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором оренди, мотивуючи його тим, що 27 листопада 2019 року вони уклали договір оренди №А00072468, за яким вона, як орендодавець, зобов`язалась передати відповідачу, як орендарю, будівельне та інше обладнання.
       Зазначала, що вона виконала свої зобов`язання за договором оренди та передала відповідачу відповідне обладнання.
       Посилаючись на те, що ОСОБА_2 , в установлений договором строк, обладнання не повернув, а здійснив часткове повернення обладнання лише 27 листопада 2020 року, просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь орендну плату в розмірі 31 800 грн. за період з 27 листопада 2019 року по 27 листопада 2020 року. 
       Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2023 року в задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 відмовлено. 
       В апеляційній скарзі позивачка, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким її позов задовольнити. 
       Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, відмовляючи в позові не взяв до уваги, що обладнання, взяте в оренду відповідачем, було повернуто з порушенням строків визначених договору, та при його поверненні не внесено оплату за період фактичного користування цим обладнанням. 
       16 листопада 2023 року відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому, зазначаючи про законність та обґрунтованість рішення суд, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вказував, що саме пункт 4.4 договору регулюють дії на випадок несвоєчасного повернення обладнання з оренди. Крім того, позивачка пропустила строк позовної давності про застосування якого було ним заявлено у відзиві на позов. 
       Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
       Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
       Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
       Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).
       Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч.1 ст.369 ЦПК України). 
       Зважаючи на те, що ціна позову становить 31 800 грн. та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
       Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.
       Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
       Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
       Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.
       Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 27 листопада 2019 року між сторонами укладено договір оренди №А00072468 (далі договір), згідно п.1.1. якого орендодавець (позивачка) передає, а орендар (відповідач) приймає в тимчасове оплатне користування будівельне обладнання, а орендар зобов`язується виплачувати орендодавцю орендну плату і, після закінчення терміну оренди повернути йому зазначене обладнання.
       Відповідно до п.1.2. договору – найменування обладнання, що передається в оренду, його комплектація, заставна вартість, ціна оренди, мінімальний строк оренди вказуються у відповідних додатках до договору, який є невід`ємною частиною договору.
       Пунктами 2.1.,2.2. договору передбачено, що орендна плати за користування обладнанням розраховується на підставі розцінок орендодавця з розрахунку за одну добу й вказується у відповідному додатку до договору, який є невід`ємною частиною. Орендна плата розраховується орендодавцем і підлягає оплаті орендарем з дати зазначеної сторонами в акті прийому – передачі обладнання в оренду. Орендна плата нараховується до дати підписання сторонами акту повернення обладнання з тимчасового користування.
       Вартість оренди, зазначена у відповідному додатку, дійсна й не підлягає зміні орендодавцем за умови 100% передоплати орендарем вартості оренди за весь період, зазначений сторонами в акті передачі обладнання в тимчасове користування.
       Згідно п.п.3.1.,3.4. договору – орендар проводить передоплату за оренду обладнання у розмірі 100% на підставі відповідного додатку до договору або розрахунку виставленого орендодавцем не пізніше дати передачі обладнання в оренду.
       У випадку продовження терміну оренди або часу фактичного користування обладнанням, орендар зобов`язаний провести 100% передоплату за користування обладнанням понад раніше обумовленого сторонами терміну за наступний період оренди. Оплата нараховується з наступного дня, що слідує за датою закінчення попереднього терміну оренди. Оплата за продовження терміну оренди проводиться в день, що відповідає закінченню попереднього терміну оренди.
       Відповідно до п.п.4.1.- 4.4. договору початок перебігу строку оренди кожної одиниці обладнання зазначеного у відповідному додатку до договору, за який нараховується орендна плата, відраховується з дати передачі обладнання за актом передачі обладнання в тимчасове користування. Мінімальний строк оренди обладнання зазначається сторонами у відповідному додатку до договору. термін оренди обладнання розраховується як різниця між датою приймання обладнання з оренду й датою передачі в оренду за умови 100% повернення обладнання в технічно справному та незабрудненому стані.
       У випадку часткового повернення обладнання, орендодавець нараховує орендну плату згідно своїх розцінок за неповернуте обладнання або його частину.
       При намірі орендаря продовжити термін оренди останній зобов`язаний провести 100% передоплату за користування обладнанням понад раніше обумовленого сторонами терміну оренди за наступний погоджений сторонами термін оренди. Якщо до моменту закінчення обумовленого сторонами терміну оренди орендар не здійснив оплату наступного погодженого сторонами періоду оренди, обладнання повинно бути повернуте орендарем протягом двох днів з моменту закінчення терміну оренди. У випадку не повернення обладнання у зв`язку із закінченням терміну оренди в дводенний строк орендодавець має право:самостійно забрати обладнання;або відмовитись від прийняття обладнання протягом 7 днів з моменту закінчення терміну оренди та/або отримання повідомлення про відмову від прийняття обладнання;звернутись до компетентних органів на предмет оголошення орендаря в розшук та притягнення останнього до кримінальної відповідальності.
       Згідно п.5.4. договору повернення обладнання здійснюється у зв`язку із закінченням терміну оренди.
       Пунктом 7.2. договору зазначено, що за прострочення повернення майна по закінченню терміну, зазначеного в акті передачі обладнання в тимчасове користування або додатку до договору орендар сплачує неустойку в розмірі подвійної орендної плати за користування обладнанням після закінчення терміну оренди за кожен день прострочення без обмеження терміну нарахування неустойки. Неустойка та/або пеня, що застосовані до орендаря у зв`язку з порушенням строків оренди обладнання, не є орендною платою за договором, а є штрафними санкціями.
       Відповідно до п.7.3. за несвоєчасне внесення орендної плати у випадку продовження терміну оренди орендар сплачує орендодавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення без обмеження строку нарахування пені.
       Згідно додатку №1 до договору оренди обладнання №А00072468 від 27 листопада 2019 року сторони домовились про оренду обладнання: ліса будівельні рамні варіант у складі одного комплекту вартістю 14 538 грн.85 коп., вартість оренди обладнання складає 100 грн. на добу. Час початку оренди 27 листопада 2019 року, планований час закінчення оренди 04 грудня 2019 року, але не пізніше ніж за 30 хвилин до часу закінчення роботи відділення, мінімальний строк оренди 7 діб . 
       Відповідно до акту повернення обладнання з тимчасового користування від 27 листопада 2020 року за договором оренди обладнання №А00072468 від 27 листопада 2019 року, який підписаний лише позивачкою, обладнання надане в оренду було частково повернено .
       Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що сторони домовились про оренду обладнання строком 7 діб, при цьому сторони також домовились про 100% внесення передоплати з орендної плати в день передачі майна в оренду. Також сторони в договорі узгодили обов`язкове погодження терміну оренди після закінчення попереднього терміну оренди та внесення 100% передоплати за наступний погоджений сторонами термін оренди. Як позивачка так і відповідач в заявах по суті визнали ту обставину, що відповідач повністю сплатив орендну плату за період оренди з 27 листопада 2019 року по 04 грудня 2019 року в розмірі 700 грн., при цьому про будь-яке погодження наступного терміну оренди обладнання між сторонами ні позивачка, ні відповідач суду не надали. Таким чином, суд вважав, що у відповідність до положень ст.763 ЦК України, строк оренди закінчився 04 грудня 2019 року, враховуючи, що позивачка заперечувала проти продовження строку оренди без попереднього внесення 100% передоплати за оренду обладнання. Тому повинні бути застосовані наслідки передбачені п.4.3. договору, а саме відповідач повинен був повернути обладнання протягом двох днів, а в подальшому, у разі неповернення у вказаний термін обладнання, позивачка мала право діяти в порядку передбаченому зазначеним пунктом, а також звернутись до відповідача з вимогами про сплату штрафних санкцій передбачених п. 7.2. договору. У зв`язку із чим вимоги позивачки про стягнення з відповідача саме орендної плати є безпідставними, зважуючи на те, що будь-якого погодження між сторонами наступного терміну оренди не відбулось.
       Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції у зв`язку з наступним. 
       Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
       В силу положень статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
       Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
       Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
       За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
       Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
       Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).
       З урахуванням принципів цивільного права, зокрема, добросовісності, справедливості та розумності, сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності.
       Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
       Відповідно до статей 525,526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.
       Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання)
(стаття 610 ЦК України).
       Відносини найму (оренди) врегульовані главою 58 ЦК України.
       Відповідно до статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).
       Відповідно до статті 761 ЦК України, право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму.
       Згідно з вимогами частин першої, п`ятої статті 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.
       За змістом частини першої статті 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.
       Відповідно до статті 787 ЦК України за договором прокату наймодавець, який здійснює підприємницьку діяльність з передання речей у найм, передає або зобов`язується передати рухому річ наймачеві у користування за плату на певний строк.
       Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
       Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
       Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
       Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
       Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
       У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
       Частинами першою-третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
       Звертаючись до суду, позивачка у позовній заяві виклала обставини, якими обґрунтовувала свої вимоги, та на власний розсуд поставила питання про стягнення заборгованості по орендній платі, в той час коли строк оренди закінчився 04 грудня 2019 року, та позивачка мала звернутись до відповідача з вимогами про сплату штрафних санкцій передбачених п.7.2. договору. 
       Пунктом 4.4 договору оренди чітко визначено, що при намірі орендаря продовжити термін оренди останній зобов`язаний провести 100% передоплату за користування обладнанням понад раніше обумовленого сторонами терміну оренди за наступний погоджений сторонами термін оренди.
       Доказів того, що орендар ОСОБА_2 продовжив термін оренди обладнання позивачкою не надано. 
       Окремо колегія суддів звертає увагу на те, що договором було визначено обов`язок повернути обладнання за відповідним актом після закінчення терміну оренди або протягом 2-х діб з моменту отримання вимоги орендодавця. Доказів того, що позивачка зверталася з відповідної вимогою не надано. 
       Таким чином, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення і, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права. 
       За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.
       Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, –

п о с т а н о в и л а:

       Апеляційну скаргу  фізичної особи-підприємця  ОСОБА_1  залишити без задоволення.

       Рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2023 року залишити без змін.

       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів. 

       Повний текст постанови складено 04 грудня 2023 року.

               Головуючий:                                         Е.Л. Демченко 

        Судді:                                                 А.П. Барильська 

М.О. Макаров